10 



iiade Cygiiseus dock nödig utliållighet för större verk. Under sin vistelse i 

 Italien liemsände han två häften dikter i handskrift, som här trycktes under 

 titeln „Ljus och skugga" 1845 och 1846, innehållande livarjchanda för hans 

 eget minne dyrbara reseintryck, dem allmänheten här hemma dock föga sente- 

 rade. 



Återkommen från södern förnam Cygnseus att åtskilligt i hemlandet för- 

 ändrats under hans långa bortavaro; tonen i universitets-kretsarne var icke 

 densamma som några år förut. Bland studenterna tormärktes ett rörligare lif 

 än någonsin, Finska nationalitets-frågan stod främst på dagordningen, man poli- 

 tiserade temligen skarpt och begynte vurma för teatern. Sjelf var han icke 

 mer ung (han hade fyllt 40 år) och tyckte sig ha större anspråk på erkän- 

 nande än förut, men fann tvärtom att hans popularitet ej så litet förminskats, 

 hans förhållande till Österbottniska afdelningen var mindre hjertligt än i förra 

 tider, inom den yppades till och med misshälligheter af allvarsam art, så att 

 Cygnseus efter något år nödgades lemna kurators-befattningen (1849) för sagda 

 afdelning. Derförinnan hade han dock som kurator vid studenternas majfest 

 1848 tillfälle att ådagalägga sin eminenta talaregåfva på Gumtäckts äng inför 

 en talrik ])ublik, och när hans ungdomsvän Nervander den 15 mars 1848 afli- 

 dit i sina bästa år, höll Cygnseus öfver honom ett minnestal, som är ett ibland 

 de mest karakteristiska både till fel och förtjenster, samt på sin tid väckte 

 mycket ui)pseende. Genom förordnandet att förestå professionen i historien 

 åren 1848 — 53 öi)pnade sig ett vidt fält för hans verksamhet som akademisk 

 lärare, och han skötte detta värf i början med ifver och framgång, men trött- 

 nade småningom, såg sin åhörarekrets glesna och kände slutligen denna lärare- 

 befattning tryckande. Orsaken var väl den, att hans håg vid sagda tid allt- 

 mer vände sig ifrån historien till konsten, som hädanefter vardt hans favorit- 

 ämne. Efter Nervänders död valdes Cygnseus 1849 till ledamot i konstfcire- 

 ningens direktion och blef innan kort den ledande principen i densamma. Of- 

 vergången från historien till ästetiken föregicks af en kort vetenskaplig resa 

 1850 till Sverige och Tyskland, äfven denna gång med understöd af Alexan- 

 ders-stipendiet, men utan i tr3ck synliga resultater, samt af hans första större 

 arbete i fäderneslandets historié, det om general Gripenberg och kapitulationen 

 i Kalix (mars 1809), utgifvet 1852. Af handlingen, som dock aldrig blef af- 

 slutad, går ut på att befria Hans Henrik Gripenbergs minne från hvarje miss- 

 tanke om feghet eller förräderi, ehuru han nödgats afsluta sagda kapitulation, 

 och detta syfte uppnås fullständigt; den innehåller dessutom en mängd intres- 

 santa detaljer från 1808-års krig, men äfven många episoder som ej egentli- 

 gen höra till ämnet och många reflexioner, som ej hålla streck vid lugnare 



