13 



uiiga, mâliiiiigsUuiisti'us idUare räknades doroftor i dussintal, bland dem Hère 

 af första ordningen, bildliuggeriet infördes — till stor del genum Cygnsei be- 

 drifvande — såsom en hus oss )iy konst, teaterföretag begyute anses som en 

 national-angelägenhet af vigt. Naturligtvis kan det ej falla någon in att till- 

 räkna Cygnaîus ensam allt detta nyvaknade lif i konstverlden — många andra 

 faktorer bidrogo i sin man dertill — men säkert är att han kraftigt medver- 

 kade och har ej ringa del i resultatet. Blifvande konstnärer kunde alltid på- 

 räkna hans hjelp med penningar eller förord, ideella intressen hade i honom 

 alltid en vältalig och varm förespråkare, bland dem främst Finskhetens sak, 

 som då arbetade sig fram till erkännande. För fülkui)plysningens stora sak 

 verkade han medelst en ströskrift, kallad ,,Ur dagens frågor" och utgifven 

 1860, i hvilken han utförligt bevisade behofvet af en tidning äfven för den 

 Svenska allmogen i Finland; dermed föranledde han utgifvandet af tidningen 

 Folkvännen, som allt sedan dess fortgått och redan iipi)lefvat sin 21:a årgång, 

 ehuru icke alltid redigerad i sådan anda, som han välment föreslagit. Den 

 rätta uppfattningen af Runebergs skaldskap, äfveusom erkännandet af dess fulla 

 betydelse, låg honom alltid varmt om hjertat, derom vittna äfven de utförliga 

 „Betraktelser öfver Fänrik Ståls sägner", utgifna 1861, h vilka, stående på 

 gränsen emellan ästetik och historié, bevisa huru grundligt han genomtänkt 

 dessa herrliga dikter, deras historiska underlag och skaldens syftemål med dem. 

 Ett ibland hans första förtroende-uppdrag såsom professor var det, att 

 jemte prof. G. Geitlin infinna sig i Moskva och der å Finska högskolans väg- 

 nar lyckönska Moskovska universitetet vid dess hundraårs-fest den 24 januari 

 1855, som firades med stor högtidlighet, ehuru det blodiga kriget på Krim då 

 som bäst i)ågick. Nästan under hela sin professors-tid fungerade han derjemte 

 som dekanus i historisk-filologiska fakulteten, och utfärdade som sådan 4 pro- 

 grammer, nemligen till proff. Snellmans 1856, Lagus' 1857, Cleves 1862, samt 

 Forsmans och Ahlqvists 1863 inställande i deras embeten; alla dessa inbjud- 

 ningsskrifter äro i sin mån märkeliga, men isynnerhet den sistnämnda, i hvil- 

 ken han med raska, snillrika drag tecknar Finlands tillstånd vid de märkliga- 

 ste vändpunkterna i dess öden. Det var ett ibland de sista bidrag han lem- 

 nat till vår historié, och ett ibland de bättre. Men några år derförinnau, 185S, 

 hade han offentliggjort den mycket digra panegyriken öfver Joakim Zakris 

 Bimcker, der hjelten till den grad öfverhöljes med beröm i hyperboliska ut- 

 tryck, att läsaren måste känna sig benägen att göra opposition mot detsamma. 

 Boken är ett motstycke till de Svensk-akademiska äreminnen från 1700-talet, 

 i hvilka minnets föremål upphöjes till skyarne med alla sujjerlativer, som språ- 

 ket möjligen kunde prestera, naturligtvis i de flesta fall på sanningens bekost- 



