u 



iiad. Här visar sig tydligt att Cj^gnaeus, liksom enligt lians utsago von Dö- 

 beln, „icke hade till sin disjjosition flere färger, än de tvä: kolsvart och rosen- 

 rödt" — en dämpad färgblandning efter den stränga sanningens fordringar var 

 icke i hans smak. Emellertid innehåller boken derjemte en sådan rikedom pä 

 detaljer från kriget 1808; så mången fyndig reflexion angående Sandels och 

 flere andra deltagare i kampanjen, att dess värde dock ingalunda får aktas 

 ringa. Biografiska tal vid minnesfester höll han ganska många, det var för 

 honom ett älsklingsgöromål, ehuru i dem vältaligheten är öfvervägande, med- 

 delandet af biografiska data en ofta bortglömd bisak. Ett undantag derifrån 

 göra de alltigenom förträft'liga , sakrika „Teckningar ur F. M. Franzéns lefnad'', 

 som han framställde vid hundraårs-festen 1872, äfvensom talet till friherre J. 

 R. Mmicks åminnelse, hållet 1865, tryckt 1869. På universitetets vägnar höll 

 han tal till kejsaren Nicolais åminnelse vid sorgefesten den 27 april 1855. 

 Inom Finska vetenskaps societeten talade han å tvenne årsdagar öfver skalden 

 Jakob Frese och itrofessor Gabr. Rein, men ingendera föredraget har skådat 

 dagen i tryck. Ej heller finnes i denna societets handlingar något annat spår 

 af hans verksamhet, än att han, då han året 1858 — 59 fungerade som ordfö- 

 rande, meddelade ett riksråds-protokoll angående anstäldt förhör med kapten 

 baron Armfelt i anledning af krigshändelserna 1741, samt uppläste en skrif- 

 velse af general Sandels från Palois den 6 okt. 1808 till öfverstlöjtnaut Con- 

 rad!, ingendera tryckta; orsaken var sannolikt den, att minutiös forskning, så- 

 dan lärda sällskajier i allmänhet fordra, icke rätt öfverensstämde med hans poe- 

 tiska lynne. Detsamma gäller om andra lärda sällskaper, af hvilka han var 

 ledamot: Gesellschaft für Geschichte und Alterthumskunde der Ostseeprovinzen 

 i Riga, Nordiska oldskrifts selskabet i Köi)enlianin; samfundet för utgifvande 

 af handskrifter rörande Skandinaviens historia i Stockholm; äfven åt dessa har 

 han veterligen icke lemnat något bidrag. Inom Finska litteratur sällskapet, 

 dit han inkallades redan 1832, var han ifrigt verksam isynnerhet för Porthan- 

 ska monumentet i Åbo åren 1854 — 63, och hans bedrifvande gjorde att pla- 

 nen för detta väsentligt förändrades; i stället för en grafvård, som ursprungli- 

 gen föreslagits jiå 50:de årsdagen af Porthans död, upjirestes med öfver hela 

 landet subscriberade medel en storartad dyrbar minnesstod, hvars aftäckande 

 Cygnseus celebrerade med ett mycket anslående tal. Denna minnesstod, som 

 hos oss är den första af hela landet bekostade, var på sätt och vis en triumf 

 för Cygnœus, emedan han sålunda fick bildhuggare-konsten på allvar införd i 

 landet genom konstnären C. E. Sjöstrand, hvilken han uppmuntrat att här ned- 

 slå sina bopålar. 



Oftenthga utmärkelser fick han följande: honorar doktor i liist. filol. fa- 



