15 



knlteten 1860, kansliråd 1865, iinivovsitetets prorektor 1865—66, statsråd 

 18G7, 8. Stanislai ordens 2:a klass 1856 och med kejs. krona 1862, Svenska 

 uordstjerne orden 1867. Vid uppnådd 60 års ålder begärde och tick han af- 

 sked från professionen, som emeritus, den 17 juli 1867. 



Derefter lefde han ännu 13 '4 år i lugn tillbakadragenhet, men icke der- 

 före overksam. Hans göromål var numera hufvudsakligen samlarens, och det 

 bör utan tvifvel anses som en bet\dlig vinst för vår litteratur att hans många 

 tal vid särskilda tillfällen nu utkommo i tryck, fastän under mer förvillande 

 än upplysande titlar: „Drag ur våra kulturförhållanden", ,, Små häften angående 

 litteratur'", o. s. v. Hvad som nu mest qvarhöll honom vid det jiraktiska lu- 

 vet^ var ordförandeskapet i Finska konstföreningen, det han erhållit genom val 

 1863, sedan han några år förut varit tjenstförrättande ordförande; dermed fort- 

 for han ännu i sin höga ålderdom, då krafterna till andra värf redan sveko, 

 ända till 1878, då han undanbad sig återval. Minnesvärd i många afseenden 

 var utan gensägelse hans verksamhet inom konstföreningen i så många år, 

 hvarföre den vid hans afsked beslöt att låta sculptera Cygnœi bröstbild och 

 efter hans död uppställa densamma i sitt samlingsrum. Äfven studenterna hed- 

 rade den varmhjertade fordne läraren med sång utanför hans bostad, [)â hans 

 födelsedag den 1 april hvarje år, ända till det sista. Men de 3 sednaste åren, 

 alltsedan han sagt konstföreningen farväl, var han, af sjukdom qvarhållen i 

 bädden, nästan död för verlden, och efter långsamt aftynande atled han lugn 

 den 7 februari 1881. Begrafningen firades med stor högtidlighet och många 

 varma tal, bland dem äfven af hans vän från ungdomsåren, senator J. W. 

 Snellman. Många tidningar ui)plifvade minnet af den aflidne med varmt hållna, 

 berömmande nekrologer; bland hvilka den i ,, Östra Finland'" åttViljes af ett 

 \äl motiveradt, sakkunnigt bedömmande af hans skaldskap. 



Redan under sin lifstid hade han låtit tillreda sin graf. insjirängd i klij)- 

 pan på gränsen emellan Helsingfors gamla och nya begrafningsplats, och bland 

 hans efterlemnado papper fann man en egenhändig grafskrift af följande ly- 

 delse: 



Cijynœus, Frcäril;, här bar lått 

 Som arbetslön af eget land 

 Ej l)lott en grop i lösan sand 

 Men af granit ett litet slott 

 Som bättre än på jord hvar borg 

 Utstänger både nöd och sorg 

 Och intill nästa Üyttningstid 

 Beskärer borglierrii id ocli IViil. 



