15 



idel sömiilfisa nätter. Landets totala ruin, som man allmänt fruktade, uteblef 

 dock och den svåra krisen gick öfver utan obotlig skada. Med i hög grad 

 retligt och forstämdt lynne, isynnerhet då misshällighet inom senaten yppat sig 

 angående Petersburgska jernvägen, fann Snellman embetsbördan bli för tung, 

 begärde och fick afsked från senats-ledamotskapet den 15 juli 18G8, samt åter- 

 gick till privatlifvct vid 62 års ålder. 



Likväl hördes hans röst ännu ofta i allmänna ärender. Den 21 nov. 1866 

 hade han blifvit adlad och bivistade såsom adelsman landtdagarne 1867, 1872 

 och 1877, deltagande med sakkunskap och patriotiskt nit i öfverläggningarue. 

 Hans* erfarenhet och tankeskärpa inverkade säkert mycket på rådslagen inom 

 ståndet, ehuru hans mening ingalunda alltid segrade vid omröstningen. Ty äf- 

 ven der råkade han någongång i konflikt med flertalets välmenta, men den 

 praktiska följden illa beräknande frisinthet, t. ex. i frågan om förslaget till 

 tryckfrihets-förordning. ..Jjittcraturbladet" öfvergaf han vid sitt inträde i sena- 

 ten och bladet upphörde med ll:e nummern af årgången 1863, sedan det upp- 

 lefvat inalles 17 årgångar. Men mot slutet af sin lefnad vidtog han åter 

 publicistiskt arbete, i det han anonymt inlemnade en mängd sakrika artiklar 

 till Morgonbladet för åren 1870 — 80; der igenkänner man med lätthet den 

 raska stilisten från Saima, ännu oförsvagad af ålderdom. Den sista polemik 

 han förde, gällde „Dagbladsjjartiets program" och var en ibland de skarpaste 

 under hela hans långa lefnad, alldeles i Saimas stil; der ingick bland annat 

 äfven förklaringar öfver samtida politiska förhållanden, jemte en och annan 

 sj elf biografisk notis. Man har dessutom anledning förmoda, att han efterlem- 

 nat memoirer, skrifna under ledigheten efter afskedet från senaten, och dessa 

 skola utan tvifvel gifva mången god upplysning, när de framdeles skåda dagen 

 i tryck. Ett biografiskt arbete af vigt författade han 1870, nemligen den ut- 

 förliga och mycket innehållsrika teckningen af M. A. Castréns lefnad och verk- 

 samhet, som ingår i 6:e bandet af nyssnämnda vetenskapliga stormans „Nor- 

 diska resor och forskningar". För öfrigt skref han 1875 en synnerligen in- 

 tressant uppsats om studentens pligter, under titeln: ,, Finska studenten, heis- 

 ning till de nykomna", hvilken trycktes af Österbottniska afdelningen, äfven 

 öfversatt till Finskan. Den utgör ett slags supplement till hans tidigare ut- 

 gifna skrift om det akademiska studium, och är ett vackert bevis på hans allt- 

 fort bibehållna intresse för universitets-ungdomen. Vetenskaps-societeten, hvil- 

 ken han tillhörde sedan 1850 och hvars ordförande han var året 1870 — 71, 

 förvarar i sina handlingar af honom två tal — när han till- och afträdde ord- 

 förandeskapet — samt några små uppsatser rörande Finska förhållanden på 

 1740-talet, äfvensom dithörande urkunder i Bidragens 24:e häfte; föga bety- 



