8 Anders Donner. 



räkneoperationerna och göra dera öfverskådliga att derigenom i hög grad befordras själfva 

 framstegen inom matematiken. 



LiNDELöF har yttermera förenklat och sammanträngt formlerna genom användandet 

 af ett särskildt tecken för den totala derivatan. 



Åt sitt bevis för Ostkogradsky's formel har Lfndelöp gifvit en ny redaktion 

 i franska vetenskapsakademins „Comptes Rendues", hvarifrån densamma aftryckts i en- 

 gelsk öfversättning i Todhunters „Calculas of Variations". 



Redan våren 1857 begynte Lindelöf sina matematiska föreläsningar vid univer- 

 sitetet. Samtidigt fortsatte han sina forskningar i variationskalkylen och synes små- 

 ningom hos honom tanken hafva mognat, att i formen af en lärobok utgifven på ett 

 af de stora kulturspråken och afsedd för den högre universitetsundervisningen gifva en 

 sammanfattande framställning af detta vetenskapsområde, hvars behandling genom de 

 närmast föregående decenniernas forskningar bragts till en viss grad af afslutning. I 

 detta syfte samt för att träda i närmare kontakt med särskildt den franska matematiska 

 verlden vistades han i Paris sommaren 1858, vidare från Juli månad 1859 till Sep- 

 tember 1860 och slutligen under sommarmånaderna 1861 — 1863. Han stiftade derunder 

 åtskilliga värdefulla bekantskaper såsom med Bertrand och Hermite och var särskildt 

 väl upptagen hos den store geometern Chasles samt trädde i nära beröring med den 

 bekante matematikern abbé Moigno, i hvars tidskrift „Cosmos" han publicerade ett par 

 mindre uppsatser, och som slutligen föreslog Lindelöf att ingå såsom medarbetare i tid- 

 skiiften. 



Under vistelsen i Paris åhörde Lindelöf föreläsningar vid College de France. I 

 sina bref uttiycker han en liflig beundran för fransmännens framställningskonst och 

 framhäfver särskildt Liouville för en klarhet och „sinnesnärvaro" vid föredragen, som 

 han tinner beundransvärda. Det lifliga intrycket häraf har tydligen ock starkt påverkat 

 honom och så mycket mera, som han i sin egen vetenskapliga läggning och i sitt upp- 

 fattningssätt måste hafva återfunnit med fransmännens starkt beslägtade drag. Lindelöfs 

 framställningskonst i lians „Leçons de calcul des variations" och i senare matematiska 

 publikationer utmärker sig för samma genomskinliga klarhet, enkelhet och reda, samma 

 knapphet i uttryckssättet likasom i orden och samma omsorg att undvika öfverflödiga 

 sidoutflykter, som karaktärisera de bästa af de franska författarena, men äfven af deras 

 så att säga passivitet gentemot läsaren och till en viss grad kyla. Sällan har väl en 

 utlänning såsom han lyckats tillegna sig det franska ski-ifsättet och äfven det franska 

 språket, hvilket han i en ovanlig fullkomlighet beherrskade. 



I sina bref säger sig Lindelöf vid denna tid hafva sysselsatt sig med studier 

 öfver celest mekanik och teorin för elliptiska funktioner. Främst togo dock arbetena på 

 utarbetandet af variationskalkylen hans tid i anspråk. 



Umgänget med Moigno beröres deri också upprepadt. Moigno var vid denna 

 tid sysselsatt med utgifvandet af sitt stora arbete „Leçons de calcul différentiel et de 

 calcul intégral". Han intresserade sig starkt för Lindelöfs forskningar och ett lifligt 

 tankeutbyte synes hafva egt rum dem emellan. — I bref till brödren af den 26 April 



Tom. 



