14 Anders Donner. 



omotståndlig makt bröto sig väg. Att under sådana förhållanden vara chef för ett 

 verk, som blott få år fungerat och på hvilket från olika håll stora fordringar ställdes, 

 utgjorde ingen lätt uppgift, isynnerhet som skolstyrelsens organisation icke motsvarade 

 den af en regeringskomité föreslagna och af ständerna omfattade och själfva embetsverket 

 derför från början blef impopulärt. Omdömet huru uppgiften lösts måste naturenligt hos 

 representanter för olika riktningar gå väsendtligt åtskiljs. A t en kommande tid och åt en 

 mera kompetent må öfverlämnas att häröfver afgifva ett slutgiltigt bedömande. Från sam- 

 tidens synvinkel sedd kommer Lindelöfs verksaraliet såsom skolstyrelsens chef att i närmaste 

 framtid skildras af en hans mångåriga medarbetare, som utan tvifvel besitter den derför 

 nödiga sakkunskapen, hvad som befriar mig från ett närmare ingående på ämnet. All- 

 mänt har erkänts den sträfvan efter opartiskhet och den humanitet, med hvilken Lindelöf, 

 utan att själf söka drifva en mera utpräglad skolpolitik sökte skipa rättvisa åt alla och 

 på samma gång förfäkta betydelsen af skolans organiska utveckling utan plötsliga öfver- 

 gångar. Han visade sig härvid vara en utmärkt embetsman, hos hvilken den lugna 

 objektivitet, han från sitt vetenskapliga arbete förde med sig, kom till sin fulla rätt. 

 Kända äro de för vårt skolväsende olyckliga förhållanden, h vilka år 1902 tvungo dess 

 högt aktade chef att anhålla om sitt afsked. De finnas närmare framställda i Allmänna 

 Petitionsutskottets vid 1905 års landtdag betänkande n:o 1. 



I aibetet inom landets representation har Lindelöf under en lång följd af landt- 

 dagar tagit del, verksamt och mångsidigt. Enastående är, att han derunder varit 

 medlem i icke mindre än tre af landtdagens fyra stånd. Sin parlamentariska bana be- 

 gynte han 1872 såsom den ene af Universitetets representantei' i presteståndet och 

 utsågs dervid till vicetalman. Landtdagarna 1877 — 78 och 1882 var han medlem af 

 borgareståndet, vald första gången af Nykarleby, den andra af Helsingfors stad och 

 fungerade vid den senare landtdagen såsom ståndets talman. Adlad 1883 har han sedan 

 dess deltagit i ridderskapet och adelns förhandlingar vid samtliga följande landtdagar, 

 dervid fyllande platsen såsom licelandtmarskalk under samtliga landtdagarna på 1890- 

 talet och såsom landtmarskalk år 1900. Af borgareståndet var han utsedd till bank- 

 fullmäktig under den långa tiden från 1882 till 1900 och fungerade under de femton 

 senare af dessa år såsom bankfullmäktiges ordförande. Vidare var han ordförande i 

 ekonomieutskottet vid landtdagarna 1885, 1888, 1891 och 1894 samt i språkpetitions- 

 och expeditionsutskotten 1897, samt medlem af bankutskottet 1872, bevillnings- och 

 myntlagsutskottet 1877 — 78 och grundlagsutskottet 1906 och af talmanskonferensen 

 vid flertalet här nämnda landtdagar. Enhvar, som haft tillfälle att se Lindelöf 

 såsom ordförande, har bevarat ett starkt intryck af den oväld och det beundransvärdt 

 klara och rediga sätt, h varpå han förstod att leda äfven mycket invecklade och trött- 

 samma förhandlingar och att i omröstningspropositionerna resumera deras innebörd; 

 likasom ock af den lugna värdighet och det nobla uppträdande, hvai'igenom han 

 utgjorde en prydnad för ordförandeplatsen. Blott jämförelsevis sällan tog Lindelöf själf 

 del i debatten; när han gjorde det, var det städse för att framföra logiskt väl genom- 

 tänkta och konseqvent genomförda andraganden af fullt saklig innebörd. I hvilket stånd 

 han än verkade, tillvann han sig städse sina ståndsbröders aktning och förtroende. 



Tom. 



