Minnestal öfver Lorens Leonard Lindelöf. 15 



Främst intresserade han sig för skolfrågor och för frågor som rörde den högre bildningen, 

 för kultur- äfvensom för hankfrågor, men äfven för många andra af olika art, med hvilka 

 han under sin långa och omfattande verksamhet kommit i kontakt och deri han för- 

 värfvat insigt och erfarenhet. Vetenskaps-Societeten har särskildt att med erkänsamhet 

 erinra sig, att Linhelof var en af dem, som vid 1872 års landtdag väckte förslag om 

 Societetens ombildande till en Vetenskaps-Akademi samt hans deltagande i de åtgärder, 

 som ledde till uppförandet af de vetenskapliga föreningarnas hus. Ett bestående resultat 

 af förstnämnda förslag blef Meteorologiska Centralanstaltens ställande under Societetens 

 öfverinseende. 



Äfven utom landtdagarna togs Linpelöf ovanliga kapacitet i anspråk för många- 

 handa allmänna värf. Han har sålunda varit ledamot ellei- ordförande i en hel rad af 

 komitéer, såsom: för utarbetande af författning rörande skeppsmätning (1857), för 

 granskande af förslag till reorganisation af landets navigationsskolor (1861), för myntets 

 ordnande efter metriska systemet (186'2), för ordnande af mått, mål och vigt efter samma 

 system (1864), för räntepersedelomsättningen (1869), för frågan om finska språkets an- 

 vändning vid vetenskaplig undervisning (1870), för partiell revision af universitetets 

 statiTter (1871), för omräkning af fartygs dräglighet (1872), för engelska skeppsmät- 

 ningssystemets inföiande i Finland (1878), för decimal- och centesimalvågars införande 

 (1874), för förslag till pensionskassa för befälhafvare och sjöfolk å finska handelsfartyg 

 (1874), för folkskollärarinnornas pensionsinrättning (1875 och 1876), för uppgörande af 

 reglemente för kadettkåren (1879), för säkerhetsåtgärder mot eldfara från gasverket 

 (1880). för införande af metriska systemet för mått, mål och vigt (1880). 



Det var slutligen en naturlig gärd af rättvisa och aktning åt skolstyrelsens förra 

 allmänt aktade chef, då Lindelöf i Februari 1906 utsågs till ordförande i den ännu 

 arbetande stora skolkomitén. Arbetet der blef dock slutligen för ansträngande för 

 åldringens krafter, hvarför han på hösten samma år till allmänt beklagande såg sig nöd- 

 sakad anhålla om befrielse från detta uppdrag. 



Lindelöf var vidare medlem af hufvudstadens stadsfullmäktige 1875 — 1882 och 

 1884, samt dessas viceordförande 1879 — 1880 oeh ordförande 1881 — 1882; ordförande 

 i direktionen för småbarnsskolorna i Helsingfors 1880 — 1884 samt i direktionen för 

 folkskollärarenas enke- och pupillkassa sedan dennas inrättande. 



Redan uppräknandet af alla dessa mångartade förtroendeuppdrag utgör ett ojäf- 

 aktigt vittnesbörd om det anseende och den uppskattning, som i vida ki"etsar från all- 

 mänhetens och regeringens sida hemburos Lindelöfs ovanliga kapacitet och insigter. De 

 vittna tillika om en sällspord arbetskraft och föi-måga att sätta sig in i och beherrska 

 de mest olika områden af samhällets uppgifter. Hemligheten låg i hans utomordentliga 

 lätthet att arbeta, i hans omfattande bildning och i hans klara och skolade intellekt, 

 men äfven i själfva sättet att arbeta, regelbundet, utan brådska, men oaflåtligt. Karak- 

 täristisk för hans personlighet är egenskapen att icke generas af störande inflytelser. 

 Ofta flyttade han sig med sitt arbete till familjekretsen och kunde då oaktadt lifliga 

 samtal rundt omkring sig och barnens larm opåverkad! behålla sitt arbetslugn. I hans 



XXXV. 



