16 Andeks Donner. 



ofta återkommande göra såsom ordförande vid olikartade sammankomster måste denna 

 egenskap hafva varit honom till ovärderlig nytta. 



Talrika voro de yttre utmärkelser, hvilka kommo Lindelöf till del under hans 

 långa lefnad. Redan 1869 valdes han af Vetenskapsakademin i Petersburg till korres- 

 ponderande ledamot, 1888 till korresponderande ledamot af Société des Sciences naturelles 

 et mathématiques à Cherbourg och utsågs med anledning af Vetenskaps-Societetens half- 

 sekelfest 1888 till hedersledamot af universitetet i Moskwa. Statsrådstitel erhöll han 

 1871 och verkligt statsråds 1886, samt tilldelades 1883 adligt stånd. Han var der- 

 jämte riddare af flera såväl ryska som utländska ordnar. 



Från landsmäns sida kommo honom till del många bevis på erkännande för 

 hans långvariga och oförtrutna, mångsidiga och fruktbringande lifsvei'ksamhet. Särskildt 

 ampla uttryck togo sig dessa på hans den 13 November sistlidet år inträffade 80-åriga 

 födelsedag. Båda dessa tillfällen ligga för nära vårt minne, för att jag derom skulle 

 behöfva närmare erinra. 



Statsrådet Lindelöf var sedan 1867 i ett lyckligt äktenskap förenad med Gabriela 

 Krogius, död 1896, dotter till häradshöf dingen i Kymmene domsaga, lagmannen Lars 

 Krogius och hans maka Amalia Maria Lovisa von Numers. Han öfverlefves af fyra 

 döttrar och tre söner, af hvilka han haft tillfredsställelsen se tvenne fastade såsom pro- 

 fessorer vid universitetet, den ena såsom innehafvare af den professorsstol, han själf 

 tidigare beklädt. 



En sida af statsrådet Lindelöfs verksamhet återstår för mig ännu att beröra: 

 hans förhållande till den lärda korporation, som i dag högtidlighåller hans minne och med 

 hvars namn hans för alltid skall förblifva nära förbundet. Finska Vetenskaps-Societeten 

 förvärfvade Lindelöf till sin ledamot redan år 1859, hvarför han före sitt frånfälle var 

 dess — om också icke till åren — äldste ledamot. Ända sedan denna tid hyste han 

 för Societeten ett det lifligaste intresse och deltog med ifver i dess sträfvanden. Detta 

 intresse tog sig uttryck såväl i talrika afhandlingar och uppsatser, hvilka han offentlig- 

 gjorde i Societetens olika publikationsserier, som — i synnerhet under 1860 och 1870- 

 talen — i en mängd föredrag och meddelanden, genom hvilka han bidrog till höjandet 

 af det vetenskapliga lifvet inom samfundet och sökte öka intresset af dess samman- 

 komster. Af sådana innehåller Öfversigten af Societetens Förhandlingar en hel rad, 

 alla bärande prägeln af hans kända framställningsförmåga och af ett gediget innehåll. 



När derför genom Arppes afgång sekreterareplatsen blef ledig och skulle ånyo 

 besättas, var det naturligt, att Societeten skulle för densamma söka förvärfva sin så 

 intresserade och kapable ledamot och blef då LindelOf utsedd till Societetens ständige 

 sekreterare. Denna uppgift förblef han sedermera trogen ända till sitt lifs slut, beklä- 

 dande denna post i mera än fyratio år. Societetens angelägenheter skötte han under 

 hela denna långa tid med en aldrig svikande omsorg, handhafvande dess protokollföring 

 och dess korrespondens samt dess officiella skriftvexling med en utmärkt punktlighet och 

 noggrannhet samt med en fulländning i form och innehåll, hvilken är sällspord. I sin 

 verksamhet i Societeten hade han ett område, som passade lika väl för hans vetenskap- 

 liga förmåga som för hans embetsmannatalanger, och tillika tillfredsställelsen att kraftigt 



Tom. 



