27 



af — 17" C. thermometern in i en afkylande bLandning, ocli 

 sås qvicksilfret härunder sjunka till — 70*^. Utan tvifvel var 

 det då redan fruset, dock trodde han sig se endast dess yta 

 stelnad till amalgama. Vid samma tid förnyade Fotbergill detta 

 försök vid en lufttemperatur af — 13^ C. och öfvertygades derora 

 att qvicksilfret verkligen hade stelfrusit. 



Alla dessa försök gjordes med qvicksilfverthermometrar 

 för att bestämma denna metalls fryspunkt, utan att man hade 

 afseende dera, att detta blef omöjligt genom metallens starka 

 sammandragning, och häraf blef följden att man fastställde dess 

 fryspunkt till — 352" F. enligt Brauns försök. Det var der- 

 före ett förnuftigt råd, som Cavendish och Black nu gaf, nemli- 

 gen att sänka en spiritusthermometer i fritt qvicksilfver, det 

 man ämnade låta frysa och sålunda fä reda pä dess fryspunkt. 

 Dessa försök gjordes af Hutchins i Albany-Fort år 1781, och 

 härigenom utreddes, att denna fryspunkt icke kunde ligga lägre 

 än — 39",5 C. och att de anmärkta högre graderne måste be- 

 traktas såsom följder af metallens sammandragning. Dock re- 

 dan tidigare kan man anse detta förhållande utredt, alldenstund 

 Pallas i Krasnojarsk i tSibirien den 6 Dec. 1772 såg vid na- 

 turlig köld qvicksilfret icke allenast i thermometern utan ock i 

 ett öppet kärl stelna till fast metall, och när nu vid en nord- 

 vestvind kölden slog sig, visade thermometern — 43*\33 C. Äf- 

 ven Laxman såg i Sibirien qvicksilfret stelna vid en naturlig 

 köld, derefter Euler och Kraft i Petersburg anställde ytter- 

 mera försök härmed, och kommo till den slutsats att qvicksilf- 

 ret fryser, så fort temperaturen sjunker under — 37",5 C. Vi- 

 dare fann Guthree, att det ingalunda är så svårt att vid sträng 

 yttre köld fa qvicksilfret att frysa och att denna metall dervid 

 kunde vara alldeles ren , hvilket man hittills dervid betviflat. 

 Då sedermera genom Walkers blandningar af snö med salmiak 

 och syror man lärde sig att åvägabringa en starkare köld, blef 

 qvicksilfrets öfvergång genom köld till fast form något icke ovan- 

 ligt. Med stöd af härigenom vunnen erfarenhet antar man nu 

 qvicksilfrets fryspunkt till 39" C, dock fann Pouillet genom 

 sin thermomagnetiska apparat densamma vid — 40", 5 C, hvil- 

 ket äfven torde vara det rättare. Ross, som i polarhafvet hade 



