34 



Årsberättelse afgifven på års- och högtidsdagen den 

 29 April 1859. 



Det i dag tilländagående tjugundeförsta året af Finska 

 Vetenskaps-Societetens verksamhet har icke varit utmärkt ge- 

 nom några större förändringar inom Societetens personal. Kort 

 före senaste årsdag — den 14 April — invalde Societeten till 

 ledamot i dess naturalhistoriska sektion professoren i accouche- 

 mentsvetenskapen och barnsjukdomarnes klinik, filosofiemagistern, 

 doktor Eeik Alexander Ingman och kort efter samma årsdag 

 — den 14 Maj — dukade han under för ett svårt och lång- 

 varigt invärtes lidande. Då professoren Ingman inkallades till 

 ledamot i denna Societet, befann han sig redan på dödsbädden 

 och hans inväljande skulle ej haft något ändamål, om icke So- 

 cieteten för att uttrycka sin aktning för hans grundliga och 

 mångsidiga lärdom, hans allvarliga forskningsnit och hans ädelt 

 fosterländska sinne önskat införlifva den döende mannens namn 

 med sina minnen. Finska läkaresamfundet förlorade i honom 

 en af sina grundligast bildade och skickligaste medlemmar; den 

 unga finska litteraturen, som räknade Ingman bland sina lyck- 

 ligaste bearbetare, saknar i honom en lika human som nitisk 

 sakförare; den akademiska katedern, som vid det finska Uni- 

 versitetet så ofta blifvit i förtid plundrad på sina utmärktaste 

 prydnader, gick åter genom Ingmans frånfälle miste om en man , 

 som var fullt värdig och vuxen att bekläda en lärareplats, hvar- 

 till han genom omfattande studier och vidsträckta vetenskapliga 

 resor utbildat sig samt genom sjelfständiga forskningar banat 

 sig vägen. Dä det här icke kan blifva fråga om att lemna en 

 fullständig teckning af Ingmans lefnad och vetenskapliga verk- 

 samhet, hade det varit önskligt att åtminstone kunna hänvisa 



