mineralogien i allmänhet, utan äfven till en början uteslutande 

 begagnade inhemskt material för desamma. 



Snart förlorade han dock de finska mineralierna ur sigte 

 och sysselsatte sig efter nyss anförda analys af verneriten icke 

 vidare med dem. Sedan han pä grund af denna undersökning 

 är 1825 utnämnts till docent och 1826 till adjunkt i kemien, 

 kom han åter i tillfälle att arbeta på Berzelii laboratorium, hvil- 

 ket han redan förut besökt och der han fortfarande sysselsatte 

 sig med mineralundcrsökningar, hvaraf de första resultaterna fin- 

 nas intagna i Vetenskapsakademiens handlingar för är 1828, der 

 analyser af fergusonit och manganepidot anföras, I Berzelii års- 

 berättelse för åren 1829 och 1830 omtalas vidare analyser af 

 halotrikit och edel serpentin samt af ett nytt mineral som be- 

 nämndes aeschynit. Slutligen har Hartvall i 31 bandet af Pog- 

 gendorff"s Annaler meddelat en analys af fenakit, hvilken var hans 

 sista undersökning. Ifrån Berzelii laboratorium begaf sig Hart- 

 vall till Odessa, der han på furst Woronzoffs föranstaltande an- 

 lade en inrättning för artificiella mineralvattens tillredning. Sin 

 der utbildade praktiska erfarenhet gjorde han sig till godo, då 

 han anländ till hemlandet, i samråd med framlidne professorcn 

 von BoNSDORFF, grundlade den inrättning, som ännu bär hans 

 namn. Han tog då afsked från kemieadjunktureu, förordnades 

 1833 att förestå kontrollverket för guld-, silfver- och tennarbe- 

 ten och utnämndes år 1834 till bergskommissarie vid finska 

 bergsstaten; erhöll bergmästaretitel år 1840. Han afled härstä- 

 des den 8 Augusti 1857, 



Äfven en bland Societetens hedersledamöter har under årets 

 lopp med döden afgått: theologie doktorn, universitetsbiblioteka- 

 rien, professoren Johan Henkuc Sciiköder afsomnade i Upsala 

 den 8 Sept. 1857 efter fä dagars sjukdom, 66 år gammal. Här 

 är ej stället att fi-amhålla hans mångfaldiga vetenskapliga för- 

 tjenster, hvilka otvifvelaktigt i hans hemland skola finna fullt 

 värdiga tolkar; den välvilja han vid flere tillfällen visade det 

 finska Universitetet och flere af dess medlemmar, för hvilka Up- 

 sala biblioteks rika skatter aldrig tillslötos, skall med erkänsla 

 länge ihågkommas. 



De nu anförda fiirlusterna har Societeten varit i tillfälle 



