47 



Men likasom icke tornur och icke ens väggur uppfylla 

 luenuiskans fordringar på beqvämlighet i utvägar att alltid hafva 

 reda på tidens lopp, så kunde icke heller de fasta soluren el- 

 ler timstenarne göra det. Denna olägenhet gaf anledning till 

 ett särskildt kapitel i gnomoniken, det om de portativa soluren, 

 och det är derur jag nu vill, med anledning af det för Socie- 

 teten uppvisade exemplaret af ett sådant ur, framställa ett stycke. 

 Detta kapitel förekommer i alla de framställningar af gnomoniken, 

 som varit mig tillgängliga och som synts mig vidlyftiga nog, 

 ganska knapphändigt behandladt och den konstruktion, som ut- 

 märker det ifrågavarande uret, icke ens omnämnd. Likväl vill 

 jag med ledning af gnomonikens allmänna grunder våga ett 

 försök till förklaring af densamma. 



De portativa soluren kunna likasom de fixa vara af olika 

 slag t. ex. horizontalur, vertikalur, eqvinoctialur o. s. v. Det 

 som egentligen utmärker dem är, utom deras förminskade form, 

 någon dervid anbragt anstalt för deras ställande i behörigt läge 

 i afseende å solen. Denna består vanligen i en liten kompass, 

 men då här ej är fråga om den magnetiska , utan om den astro- 

 nomiska meridianens finnande, är tydligt att maguetens dekli- 

 nation för tiden och orten måste vara känd och afses, om nå- 

 gon rigtig tidsbestämning skall erhållas. Den horizontala eller 

 vertikala ställningen bestämmes med tillhjelp af en libell eller 

 ett lod, eller ock genom sjelfva urets upphängning. Skall taflan 

 äga någon viss lutning mot horizonten, förses uret med en gra- 

 derad vertikalcirkelbåge. 



Allt detta måste finnas hos ett portativt eqvinoctialur. 

 För öfrigt är taflaus konstruktion hos detsamma den lättaste: 

 en cirkelperiferi indelad i 24 lika delar och ett mot dennes plan 

 vinkelrätt stift såsom gnomon. Det kan i anseende till möjlig- 

 heten af förändrad ställning efter polhöjden begagnas på hvilken 

 ort som helst ; men bör hafva stift och siifror på taflans båda sidor. 

 Ett horizontalur behöfver ej den vertikala gradbågen, före- 

 kommer ock merendels utan libell, och är sålunda enklare, men 

 bågens indelning eller timmarnas utsättande är svårare , emedan 

 dessa icke blifva lika stora, utan måste genom en viss geome- 

 trisk konstruktion eller beräkning af timvinklarnes projektioner 



