50 



till vintersolståudet och derifrån åter ökas, är klart att beteck- 

 ningen måste vara dubbel, för sommar och höst nedåt, för vin- 

 ter och vår uppåt. Timpunkterna bestämmas sedan sålunda att 

 skilnaden emellan solens zenilhdistanser för kulminationstiden 

 (kl. 12) och hvarje timme beräknas i grader och minuter, och 

 dessa fördubblade sättas såsom vinklar vid medelpunkten emot 

 den till 12-punkten gående radien nedifrån uppåt eller på dess 

 öfra sida. Den punkt som bestämmes af den förste timmens 

 vinkel betecknas med 1 och 1 1 , den af den andras med 2 och 

 10 o. s. v. Orsaken hvarföre vinklarne vid medelpunkten gö- 

 ras dubbelt större än skilnaderna i zenithdistans äro, är den 

 att vinklar som stå pä samma bågar äro vid medelpunkten dub- 

 belt större än vid periferien, der i detta fall vinklarne egentli- 

 gen borde appliceras. Urets form för öfrigt synes af figuren 1. 



Är taflan försedd med tvenne stift eller märken låter man 

 det första stiftet i vinkhirnes sammanställningspunkt vara orör- 

 ligt och gör det andra flyttbart antingen i cirkel omkring det 

 förra eller ock i rät linie förbi detsamma. I alla fall bestäm- 

 mes dess läge för hvarje månad eller vecka genom vinklar lika 

 stora med solens zenithdistanser vid dess kulmination på dessa 

 tider, hvilka vinklar sättas vid det fasta stiftet emot den linie, 

 som derifrån är dragen till 12-punkten och kl. 12 alltid står 

 vertikalt. Dessa vinkellinier eller rummen emellan dem beteck- 

 nas, på sätt som vid förra fallet är sagdt, med månadernas 

 ordningsnummer eller initialbokstaf. Det rörliga märket flyttas 

 för hvarje månad (eller oftare) till det streck, som med denna 

 är betecknadt, och urtaflan hålles så att skuggan af det öfra 

 stiftet faller långsåt detta eller på den linie, som förenar dem 

 båda. Det är naturligtvis ej nödvändigt att lodets tråd fästes 

 vid det stift, derifrån skuggan utgår;' det kan tvertom an- 

 bringas hvar som helst, endast att rundt omkring denna fäst- 

 ningspunkt timcirkelbågen uppritas, och den vertikallinie , hvar- 

 medelst 12-punkten och följakteligen äfveu de öfriga timpunk- 

 terna bestämmas, går genom densamma. 



Dessa urs yttre gestalt kan mycket variera. De göras 

 ofta riugformiga, då ett hål, hvarigenom en solstråle insläppes, 

 företräder det omtalade stiftet. Äfven dessa kunna vara af 



