.')/ 



a lika stora stycken af abscissaxelu , så är Y =: ahi -\- ah.^^ 

 -\- ah^ -{■ etc. == (all -\- al^ -{- nh + ^^c-)- 



Men här äro hy = rSinVy — a, h^ =^ rSiyiv^ — /3, h-^ 

 =:rSi7iV3 — y, ... hn-2 = rSinVn-^ — (p, hn-x =rSinVn-i — %' 

 h,i =z r Sin Vn — ^ och derföre äfven li=zr Sin Uy — t/?, I2. = 



r Sin U2 — %, /a = r Sin u^ ■ — (p, , 4-2 = ^ 'Sin Un-2 — y, 



In.y z= r Sin iin-i — 1^ . 4 = ^ Sin iin — a. Således är 



V rz: ar [Si7ii\ -\- Sinv.^, -\- Sinv^ -j- elc. — fa-\-^-\-y 



-\- • ■ ■ -i- ti' -\- X ~\~ ^)] — ^^ (^^^ ^'1 ~\~ ^^^^ ^'2 H~ Sin W3 



4- <^ic. _ ^a -f /3 + y H V <P -^r X + .^^Z — 



r (a Sin Vy-\- a Sin v^ -{- etc.) — r fa Sin Wj -|- a Sin u.^ -{- etc.) 

 ■=. rm — rn zzi r (m — n). 



Häraf är tydligt att beskaffenheten af den linie, utmed 

 hvilken armen föres, är för resultatet likgiltig, blott en och 

 densamma begagnas vid förandet så väl framåt som tillbaka. 

 Cirkelbågrörelsen är likväl den ledigaste och lättaste att åstad- 

 komma. 



Emedan figurens area är lika stor med produkten af ar- 

 mens längd och den upprullade delen af trissans omkrets, så 

 följer deraf att man genom armens förkortning (inskjutning i 

 ledgångshylsan) kan göra mätningen noggrannare , äfvensom man 

 genom förändring af armens längd (inskjutning eller utdragning) 

 kan uppmäta en figur uti hvilket slags ytmåttsenheter man 

 behagar. 



