91 



liända för mera än 2IV2 århundraden sedan (räknadt från 

 Appii tid) nedlades på dessa platser. 



Redan före 2:dra Puniska kriget, men isynnerhet efter 

 detsamma byggdes i Italien flera andra stora chausséer, som 

 med hufvudstaden förenade Italiens öfriga största städer och 

 utgrenade sig i bivägar. Af dessa chausséer må nämnas tvenne 

 de förnämsta i nordlig riktning: via Flanimia, som lopp till 

 Ariminum (det nuvarande Rimini) och derifrån under namn af 

 via Aemilia fortgick i cisalpinska Gallien utmed Adriatiska haf- 

 vet till Aqvileja i norr om detta haf, och via Aurelia, som ut- 

 med kusten af Etrurien gick till Genua samt derifrån till Are- 

 late (det nuvarande Arles) i det trausalpinska Gallien, Ty väg- 

 anläggningar företogos redan under republikanska tiden äfven i 

 provinserna, såsom t. ex. via Appia, af bruten genom Adriati- 

 ska hafvet, derpä erhöll ett slags fortsättning i via Egnatia. 

 Från Brundisium ställdes nemligen sjöresan vanligast nordligt 

 till Dyrrhachium i Grekiska Illyrien vid nämnda haf, hvilkeu 

 korta färd kunde tillryggaläggas på mindre än en dag, stundom 

 äfven till det närmare, sydligai-e ApoUonia, och från begge 

 dessa Grekiska orter utgick i tvenne snart förenade armar via 

 Egnatia till Macedonien och Thracien intill utloppet af floden 

 Hebrus (nu Marizza) i Arkipelagen, en väg, som har sin märk- 

 värdighet äfven som en anlitad handelsväg emellan Adriatiska 

 och Svarta hafven. Men den republikanska tidens vägbyggna- 

 der i provinserna voro få och obetydliga i jemförelse med kejsar- 

 tidens, hvilken äfven i Italien tillade mycket nytt samt förbätt- 

 rade och fullkomnade gammalt. Augustus gjorde början, och 

 hans exempel följdes isynnerhet af de bästa bland hans efter- 

 trädare. Präktiga chausséer anlades i Spanien och Gallien , och 

 alla det ofantliga rikets länder — mera dock Occidenten än 

 Orienten, om hvars Romerska vägar man åtminstone har en 

 mindre kännedom — genomkorsades af de stora stråkvägar, 

 livilkas anläggningssätt jag nu vill beskrifva, i det att jag här- 

 vid naturligtvis framlägger andras resultater, utan att i någon 

 mån för egen del hafva utredt hitliörande frågor. 



Redan år 123 f. Chr. f. eller följande året stadgades i en 

 lag. som Gajus Gracclius såsom folktribun lät stifta angående 



