95 



livarvid den tjenade till trottoar och var upphöjd öfver de breda 

 sidoafdelningarne. 



Broar byggdes dels af sten dels af träd dels af hvardera 

 materialet tillika. De äldsta ledde öfver Tibern i och vid Rom, 

 och alla, på hvilka man der ännu färdas, härstamma från Ro- 

 martiden, ehuru de sedermera undergått större eller mindre för- 

 ändringar. Den fordna pons Aelius, nu ponte di San Angelo, 

 hvilkeu ledde till Hadriani mausolé (som nu är förvandlad till 

 citadell och statsfängelse), är den präktigaste. I Rimini finnes 

 från Augusti tid en fullkomligt bibehållen bro af hvit marmor, 

 hvilken sammanband den omtalade via Flamiuia med dess nord- 

 liga fortsättning via Aemilia, Företrädesvis anmärkningsvärd är 

 äfven en bro nära Rom på vägen till det fordna Gabii , anmärk- 

 ningsvärd både för sin höga ålder, — ty denna så kallade ^>on/e 

 åella nona, som fortfarande begagnas, har ansetts härleda sig 

 ända från Gaji Gracchi tid, — och derföre att dess nio hvalf- 

 bågar äro murade öfver en däld, der endast under den regniga 

 årstiden bildar sig ett smalt vattendrag. På Pyreneiska halfön 

 beundrar man en majestätisk , af Trajanus uppförd bro öfver 

 Tajo i staden Alcantara och de imponerande ruinerna med 26 

 hvalf bågar af bron öfver Tormes i Salamanca, hvilken Trajanus 

 enligt en inskrift lät ombygga. Dess äldsta ursprung är obe- 

 kant. Spanien, Portugal, Italien, Frankrike äga ännu andra 

 sådana minnen från Romarnes tid. Den byggnad af detta slag, 

 som de gamle sjelfva synas mest beundrat, var Trajani kolossala 

 bro öfver Donau, hvars 20 stenpelare enligt Dio Cassius hade, fun- 

 damentet oberäknadt, en höjd af 150 fot och 60 fots tjocklek. 

 Dess plats sökes vanligen vid Orsova i Servien, der några rui- 

 ner stå qvar i floden. 



Romarnes vägbyggnader voro värdiga ett folk, som var 

 kalladt att herrska öfver verlden. Militäriskt och dynastiskt var 

 hufvudändamålet med de stora chausséerna, hvilka likt armar 

 utsträcktes från Rom kring verlden för att omsluta den. I an- 

 dra rummet kom omsorgen om den privata kommunikationen. 

 Derjemte verkade äfven en håg för storartade kraftyttringar, 

 såsom ett uttryck af nationens karakter och af individers. 

 Då den republikanska andan var som ädlast, älskade man 



