!t7 



lifvade ocli förskönade utsigten. Pä trottoarerna (crepidines) 

 voro ofta inrättade livilosäten för vandrare. Milstenar med in- 

 skrifter förekommo efter Yag af en Svensk mil. 



Af kanaler till befordrande af kommunikationen har jag 

 omnämnt en. De flesta arbeten af detta slag företogos i Gal- 

 lien. Domitius Corbulo, en man som under Claudii och Ne- 

 ros regeringar spelade en stor roll, använde på den förres tid 

 en sysslolös armé till att gräfva en kanal emellan Rhen och 

 Maas. Den är längesedan försvunnen. Och äfvenså hafva de 

 förändringar, som lokaliteterna undergått, utplånat spåren af 

 den kanal, som tidigare, under Augusti principat, Drusus lät 

 anlägga pä högra Rhenstranden, och som sammanband Rhen med 

 Zuider Zee. De Romerska kanalgräfningarne vid Rhones utlopp 

 existera icke heller mera. Det förnämsta arbete af denna art 

 var för öfrigt restitutionen af en äldre kanal i Egypten emellan 

 Nilen och Röda hafvet, hvaraf förtjensten tillhörde Trajanus. 

 Romarne älskade i allmänhet icke att röra sig på vattnet och 

 voro ingen genom handelsföretag utmärkt nation. Derföre voro 

 de kanalgräfningar, som tjenade kommunikationen, jemförelsevis 

 få och obetydliga. Romarnes storartade aqiia3ducter och kloa- 

 ker höra ej till mitt ämne. 



Det kan betraktas som en sjelffallen sak, ehuru bestämda 

 underrättelser derom saknas, att någon ordnad skeppskommuni- 

 kation underhölls emellan sådana orter som Brundisium och 

 Dyrrhachium. Men säkert är äfven (ty ett ställe hos Tacitus 

 bevisar icke motsatsen), att de fartyg, som hade till sin bestäm- 

 melse att föra privata resande emellan sådana ställen, voro en 

 helt och hållet privat inrättning. Staten gjorde icke någonting, 

 utom genom väg- och kanalanläggningar, för att befordra så- 

 dana personers resor, hvarken till lands eller vatten. Kejsar- 

 tidens postinrättning , till hvilken jag straxt skall komma , gällde 

 resande och budskap i statens tjenst. Att privata diligenser till 

 lands förekommo, finner man icke heller. Omständigheter ver- 

 kade, att den klassiska forntiden hjelpte sig annorlunda på re- 

 sor. Främst gästvänskapen, hvilken just ledde sin uppkomst 

 från behofvet af understöd för resande. Denna urgamla insti- 

 tution, ursprunglig i Italien, likasom i Grekland och annorstä- 



