124 



vår fauna ocli Hora kan äga för den zoologiska och botaniska 

 vetenskapen i allmänhet. 



Hvar och en känner genom resebeskrifningar och andra 

 populära naturskildringar, att det är i ett tropiskt klimat, un- 

 der söderns blida himmel, der naturen utvecklar den största ri- 

 kedom på skilda och ofta genom en yttre fägring och färgprakt 

 särdeles framstående former inom djur- och vextriket, men att 

 denna mångfald i naturens organiska skapelser aftager i samma 

 mån som vi nalkas högre mot norden. Kasta en blick uppå 

 kartan och uppsök Suomis bygder der långt vid och inom pol- 

 cirkelns rand ; — och en aning skall genast tillviska dig ett nega- 

 tivt svar på alla sanguiniska förhoppningar, att så högt i den 

 kulna norden finna en rik vexling inom den organiska verlden. 

 Härtill kommer ännu det missgynnande förhållande att Finland 

 inom sitt område hvarken äger eller kan äga en enda djur- 

 eller vextart, som uteslutande vore egendomlig för densamma. 

 Nyare tiders geologiska forskningar lemna nemligen vid handen , 

 att hela den skandinaviska norden ännu vid tillkomsten af den 

 nu lefvande generationen af djur- och vextformer befann sig i 

 en belägenhet, som ingalunda var egnad att lemna bostad åt 

 dess nuvarande organiska alster. Den afbrutna och tvära for- 

 men af våra bergssträckningar emot södra sidan, den mängd 

 af inskurna refflor löpande i en bestämd riktning från NV^ till 

 SO öfver alla slätare berg inom vårt land, der dessa lösryckta 

 klippkanter blifvit framdrifna samt slutligen den härigenom upp- 

 komna mängd af rullstenar, som ligga strödda icke blott inom 

 hela den skandinaviska norden, utan äfven i en vid halfcirkel 

 öfver det mellersta Europa, lemna nog tydliga bevis för den af 

 de flesta naturforskare hyllade åsigt, att åtminstone hela den 

 högre europeiska norden fordom varit betäckt af ett gletscher- 

 haf. Direkta mätningar och vattumärken ifrån äldre tider lemna 

 dessutom vid handen att den mellersta delen af Skandinavien 

 och södra Finland fortfarande höja sig öfver hafvets yta och 

 det ungefär två fot under en tiderymd af hundrade år, hvar- 

 emot denna successiva höjning i den nordligare delen af vårt 

 land äfvensom under en motsvarande nordlig bredd på den 

 Skandinaviska halfön under en lika tid uppgår ända till fyra 



