172 



versts längd , öfverensstämde båda resultaterna med livarandra på 

 1,1 linie eller Va t^m nära. 



Mätningen af baser och vinklar utgör gradmätningens geo- 

 detiska del. Gradmätningen innefattar dessutom en astronomisk 

 del, nemligen bestämningen af polhöjd och azimuth. Genom ett 

 stort antal observationer skulle äfven polhöjden kunna bestäm- 

 mas ända till en liten bråkdel af sekunden, funnes icke en källa till 

 fel, hvars inflytande genom inga försigtighetsmått kan helt och 

 hållet undvikas. Det är den lokala attraktionen, eller verkan 

 af närbelägna ojemnt föi'delta massor i jorden, som stundom för- 

 orsaka en afvikelse af några sekunder i lodliniens riktning och 

 kunna åstadkomma ett lika stort fel i den erhållna polhöjden. 



Det material, som genom de omnämnda astronomiska och 

 geodetiska arbetena under 40 års tid blifvit samladt, har nu ge- 

 nom Struves försorg blifvit bearbetadt, och det är resultaterna 

 häraf, som framställas i hans stora arbete. I denna bearbetning 

 och i de vidlyftiga kalkyler dertill höra, ha de flesta astrono- 

 mer, som under sednare tider uppehållit sig i Pulkov,^a, mer el- 

 ler mindre bidragit. Det var mig angenämt att under min vi- 

 stelse i Pulkowa äfven kunna lemna ett litet bidrag dertill ge- 

 nom beräkningen af longitudsskilnaden emellan Pulkowa och 

 Dorpat efter en ny metod. Men den största andelen i dessa 

 beräkningar, näst Struve sjelf, har Lindhagen haft. För att ge 

 en föreställning om arten af dessa beräkningar bör jag nämna 

 följande. Då hvarje mätning i allmänhet ej gifver precis den 

 qvantitet man vill utröna, utan nödvändigt är behäftad med ett 

 större eller mindre fel, så har man i allmänhet, för att så myc- 

 ket som möjligt eliminei'a sädana fel, att mångfaldiga observa- 

 tionerna; det är derföre man mäter flera baser och äfven flere 

 vinklar, än som vore oundgängligen nödvändigt. Då nu flere 

 data än obekanta finnas för handen, sä uppstår den frågan, huru 

 dessa data böra kombineras för att gifva det sannolikaste re- 

 sultat. Man har att tillämpa sannolikhetsteorin, och då obser- 

 vationer och obekanta äro så många, är gradmätningsberäkningen 

 just det största problem, till hvilket sannolikhetsteorin ännu blif- 

 vit tillämpad. Lindhagen hade erhållit i uppdrag bland annat 

 9,tt utföra en sådan felfördelningskalkyl för gradmätningen i Fin- 



