175 



omöjligen kan förekomma, förklarat den af herr Meves antagna 

 fysiologiska klofällningen såsom beroende af en pathologisk pro- 

 cess , förorsakad af mekanisk inflytelse genom det hos hönsfog- 

 larne naturenliga förhällandet, att modren genom ki'afsning i 

 jorden söker att skaffa sina späda ungar födoämnen , hvarigenom 

 klorna i hög grad utsättas för slitning och äfveu icke sällan en 

 inflamationsprocess framkallas i nagelbädden, hvaraf klons bort- 

 fallande och återväxt af en ny klo är en naturlig följd. Detta 

 förhållande konstateras genom de observationer, som med lätt- 

 het kunna anställas i hvarje hönsgård, den tid, hönsen åtföljas 

 af små ungar, åt hvilka modren instinktmessigt söker genom 

 krafsning anskaffa animaliska födoämnen, oaktadt andra födo- 

 ämnen icke saknas. Den hastighet, med hvilken de af sådan or- 

 sak affallne klorna återbildas, står i det närmaste sammanhang 

 med den lätthet, med hvilken dessa hornbildningar i allmänhet 

 regenereras, då de tillfölje af sjuklig process i klobädden bort- 

 falla. Ett motsatt förhällande är man i tillfälle att iakttaga hos 

 foglar, som längre tid varit instängde i bur, då de yttre för- 

 hållanden, som verka klons förslitning, icke kunna träda i verk- 

 samhet, hvaraf följden är, att klon växer till en längd som, 

 vida öfverträffande den i naturtillståndet, ofta är hinderlig för 

 foglars gång. „Natura non facit saltus". 



