181 



eu art mygga uppträder i mängd, af livars larfver Phaloropus 

 fiilicarius och Tringa maritima förtära icke obetydliga qvantiteter. 



För ornitologiu gjordes åtskilligt. Svanen helsar stundom 

 på Spetsbergen och Strix nyctea blef skjuten på 80** 30' n. lat- 

 Boet och äggen af Larus eburneus fann jag under 80^ — nå- 

 gonting nonplusultra för ovomaner! 



Men främsta rummet af allt samladt intager det, som med 

 en M'Clintocks „bottenhuggare" upphemtades från 1000 — 1400 

 famnars djup. D:r Wallich, som åtföljdes af M'Clintock på 

 hans resa att undersöka möjligheten af en telegrafförbindelse 

 öfver Island och Grönland emellan Europa och Amerika, har i 

 „Notes on the presence of animal life at väst depths in the 

 Sea", 1860, redogjort för djuvlifvet på de stora djupen. Men 

 vi hafva många nya djurklasser att tillägga till de redan af 

 honom uppgifna, utom en mängd nya iakttagelser. Från 1400 

 famnars djup hafva vi utom Foraminiferer och Diatomaceer i 

 mängd, Koraller, Echinodermer, Annelider, Crustaceer, Arcidia 

 och MoUusker. 



Att den ofantliga tyngd, 1400 famnar djupt vatten måste 

 utöfva pä bottnet, icke verkar tillintetgörande på det animala 

 lifvet, såsom man hittills inbillat sig, är icke blott satt utom 

 allt tvifvel, men man vet nu, att detta lif är ganska rikt, då 

 man i en halfkanna bottensatts finner så många djurklasser re- 

 presenterade. Ett vackert fält för zoologen och fysiologen 1 



Botaniken har äfven efter tid och omständigheter blifvit 

 med ej ringa framgång bearbetad. Förut hade man sig bekant 

 40 sp. Fanerogamer från Spetsbergens norra kust. Nu har jag 

 från samma trakt 60 sp. att uppvisa, utom circa 150 sp. Lafvar, 

 circa 50 — 60 Mossor och 30 sp. Alger. Af intresse i teoretiskt 

 hänseende är den iakttagelse af mig, att lagen om Monokotyle- 

 douernas mot polen tilltagande freqvens icke gäller i den hög- 

 sta norden. Det är icke blott antalet af arter, men isynnerhet af 

 individer, som på norra Spetsbergen på ett så i ögonen fallande vis 

 aftager i förhållande till Dikotyledonerna. Jag har funnit för- 

 hållandet vara enahanda på Grönland, det bäst undersökta ark- 

 tiska land, ehuru ingen hittills gifvit akt derpå. Det är Lan- 

 ges förteckning öfver Wahls '.)-åriga botaniska samlingar från 



