185 



tager. Redan häraf synes man berättigad att uteslutande til- 

 lägga endast de med tappar förenade stafvarne den fysiologiska 

 betydelse, att utgöra den icke nervösa ändapparat, som för- 

 medlar ljusets inflytelse på den periferiska nervcellen, för fram- 

 kallandet af en synsensation. Genom professor Donders m, fl. 

 är det ädagalagdt, att ljusstrålarna lätt genomtränga den genom- 

 skinliga retina och sålunda träffa choroidea, hvars pigment ab- 

 sorberar en del af desamma, då en annan del reflekteras. En- 

 ligt fysiska lagar skulle bildens tydlighet upphäfvas genom en 

 diffus reflexion af strålarne. Med anledning af det olika anatomi- 

 ska förhållande, som äger rum i den gula fläcken och de öfriga 

 delarne af retina, med fästadt afseende å det relativa antalet 

 tappar och stafvar, synes man berättigad till den slutsats, att 

 de strålar, som reflekteras från choroidea bakom den gula fläc- 

 ken , träffa stafvarne och tapparne och sålunda blifva en adae- 

 qvat retelse för synnerven, att här ingen reflexion äger rum, 

 hvilken skulle förhindra det tydliga seendet, men att deremot 

 i de öfriga delarne af retina reflexion af Ijusstrålarne sker ge- 

 nom de fria stafvarne , att genom dessa denna reflexion hindras 

 att blifva diffus, och att dessa reflekterade strålar återgå ge- 

 nom den dioptriska apparaten i ögat samma väg , som desamma 

 inträngt. Vid ^sådant förhållande skulle de fria stafvarnes fy- 

 siologiska betydelse vara väsendtligt afvikande från den , som 

 tillkommer den andra arten af stafvar, som man kunde kalla 

 tappstafvar, nemligeu att icke såsom dessa förmedla Ijusstrålar- 

 nes intryck på den upptagande nervcellen , utan endast att reg- 

 lera desammas reflexion, så att de återgå till det yttre föremå- 

 let samma väg, som de derifrän inträngt genom ögats dioptriska 

 apparat. Att ljuset endast förmedelst tapparne kan framkalla 

 ett intryck på den nervösa apparaten i retina, hvaraf ljussensa- 

 tion är en följd, är ett erkändt faktum, ehuru man icke kunnat 

 utreda tillgången härvid, om ljuset härvid omsattes till ett an- 

 nat agens eller icke, likasom att Ijusstrålarne, om de träffa 

 synnerven omedelbart, icke utöfva ett sådant intryck, hvaraf 

 Ijusseusation är en följd, att således tappstafvarne äro ett nöd- 

 vändigt perceptionsorgan, utan hvilket en synsensation genom 

 ljusets inflytande, icke är möjlig. 



