192 



skulle kanske mången af oss ha ansett vara en lek för sysslo- 

 lösa hjernor, utan rimlig nytta och utan annat mål än att till- 

 fredsställa en ensidig, nästan barnslig kuriositet. Och likväl var 

 det just ur dessa bemödanden, som hela den sköna och storar- 

 tade byguad, som utgör den högre analysen, sjelfmant och na- 

 turligt framgick och utvecklade sig — en byggnad , hvilken , äf- 

 ven om den ej inneslöte den Jakobsstege, som höjer forskaren 

 till de himmelska rymderna, eller den magiska staf, som för 

 honom öppnar naturens hemligheter, likväl ej kunde frånkännas 

 en hög betydelse såsom ett evärdeligt monument för den mensk- 

 liga tankens skapande kraft. Det är i allmänhet svårt att säga, 

 hvad som kunnat inträffa, om förhållandena varit andra, än de 

 i verkligheten varit: men sannolikt synes det åtminstone, att de 

 matematiska vetenskaperna länge kunnat få vänta på den ut- 

 veckling de erhållit, om icke vid den tidpunkt, om hvilken fråga 

 är, vetenskapsidkare af alla nationer trädt i närmare förbindelse 

 med hvarandra och med större enhet och energi än förut ver- 

 kat till samma mål. Det vore icke svårt att uppvisa, huruledes 

 äfven andra vetenskaper från denna tid datera dels en krafti- 

 gare utveckling, dels äfven sin upprinnelse; men det tillhör icke 

 mig att nu ingå i vidlyftigare utläggning af detta intressanta ämne. 



Af hvad jag haft äran anföra, inses redan tillräckligt, 

 huru epokgörande i vetenskapens annaler inrättningen var af 

 Pariser akademin, liksom det är bekant, att denna institution 

 ännu anses och gäller för intelligensens brännpunkt. Efter dess 

 mönster hafva akademier efterhand blifvit inrättade i andra län- 

 der. I vår tid, då hågen för associationer af alla slag allt mer 

 tagit öfverhand, räknar man i de flesta stater redan en stor 

 mängd vetenskapliga föreningar. Äfven Finland erhöll en sådan, 

 ehuru sednare än de flesta andra länder i Europa; det var ett 

 tecken, att vetenskapens betydelse äfven hos oss begynte vinna 

 erkännande. 



Den finska Vetenskaps-Societeten är dock ingen akademi; 

 hvarken dess yttre ställning eller dess verksamhet berättiga till 

 detta namn. Societetens materiella tillgångar äro jemförelsevis 

 ringa. Dess medlemmar kunna åt Societetens angelägenheter 

 egna endast den tid, som egentliga mer eller mindre trägna 



