HM 



att dess iinieboeiule anlag fritt och sjeltstUndigt niä kunna ut- 

 veckla sig, sväfva, jag fruktar det, i en farlig villfarelse, den 

 att förbise innehållet för formen, ändamålet för medlet. Bild- 

 ningen måste utan tvifvel för hvarje nation ha sin särskilda 

 form ; men ligger väl den enda eller ens den hufvudsakliga vig- 

 ten derpå, att denna form är så egendomlig och så afvikandc 

 som möjligt från den allmänna typen? Och hvart syftar väl konse- 

 qvensen af ett sådant alltför ensidigt sträfvande efter originali- 

 tet, om icke derhän att ställa oss på en ståndpunkt, den öfriga 

 nationer sedan sekler tillbaka lemnat, för att steg för steg en- 

 samme för oss bana vägen till en ny kultur? Hellre än att in- 

 låta oss i ett så äfventyrligt företag, må vi med villigt begag- 

 nande af den ledning, som kan vinnas af andra mera framskridna 

 nationers erfarenhet, söka, om mcijligt , hålla oss i jembredd 

 med dem. Må vi, med ett ord, arbeta för det nationella utan 

 att förbise det allmänt menskliga. 



Det tillkommer de vetenskapliga föreningarne i ett land, 

 dels att oberoende af alla nationella inskränkningar i sin mon 

 medverka för ökandet af vetandets oförgängliga skatter, dels att 

 för sitt land tillgodogöra frukterna af egna och andras forsk- 

 ningar. Sådan är äfven den uppgift, finska Vetenskaps-Societe- 

 tcn för sig uppställt. Långt ifrån att öfverskatta sina krafter, 

 inser hon väl, att hvad hon hittills kunnat uträtta, varit ringa, 

 om man ville mäta hennes verksamhet efter måttstocken af mot- 

 svarande institutioner i andra lyckligare lottade länder. Men 

 hon gör anspråk på att åtnjuta den rätt, som ej plär frånkännas 

 någon, att nemligen bedömmas efter de tider och förhållanden 

 i hvilka hon verkat, och hoppas, att domen då skall utfalla min- 

 dre sträng. Måhända skola äfven för henne och för den finska 

 vetenskapen öfverhufvud bättre tider randas. I den rådande 

 tidsandan ligger onekligen ett rastlöst sträfvande att utforska 

 sanningen under alla de former, i hvilka hon uppenbarar sig, 

 samt att deraf draga all möjlig nytta för det allmänna och en- 

 skilda lifvet. Det finska folket har ej kunnat undgå att be- 

 röras af denna fläkt; det har vaknat till klarare medvetande om 

 sin kraft och förmåga att deltaga i dessa sträfvanden. Det är 

 på detta nyvaknade intresse för mensklighetens dyrbaraste ange- 



