213 



andeverld samt själens fortfarande lif efter den kroppsliga döden , 

 och en i förhållande till den öfriga bildningsgraden mer eller 

 mindre långt framskriden kännedom af åtskilliga frappantare 

 naturfenomener, — äfvensom att de lockmedel , som användts 

 för att förmå de fåkunnige att sträcka halsen i snaran, varit 

 dels förhoppningen om förespeglad befrielse från sjukdomens 

 plågor och olägenheter, samt i högre grad stegrad, begärelsen 

 efter en långvarig och njutningsrik lefnad, dels nyfikenheten att 

 på förhand skåda in i framtidens dolda skickelser. — Det är 

 icke min afsigt att här försöka att framställa till åskådning en 

 historisk tafla af detta naturkunskapens missbruk till mörkrets 

 tjenst — så lockande det än vore att ingå på detta område, 

 uär jag en gång kommit att beröra detsamma — (alkemins, 

 astrologins, nekromautins , messmerismens eller animala magne- 

 tismens och den ännu som bäst grasserande spiritualismens an- 

 naler skulle dertill gifva rikliga materialier), emedan vi kuiine nu 

 åtminstone vara öfvertygade derom, att vetenskapen icke mer 

 skall erkänna såsom sin tillhörighet några fantasiens gyckel verk. 

 utan med kraftig hand afvisa alla de försök, so-m — tyvärr ännu 

 länge — till deras inpraktiserande deri kunna göras. — Jag vill 

 endast anföra några ord härom af en välkänd tysk författare: 

 „Vor dem Hahnensclirei der neueren Wissenschaft musste end- 

 lich der Spuk, der so viele Jahrhunderte hindurch die Mensch- 

 heit genarrt hatte, ganz weichen , und lieute sind die Jiinger 

 der Naturwissenschaft wieder das, was sie im fernsten Alter- 

 thum waren, Magier im wahren uud edelsten Sinne des Wortes. 

 Heute wie damals geht das ganze Streben dahin , die Natur zu 

 erkennen und dem Menschen dienstbar zu machen, aber im Ver- 

 trauen auf die eigene Kraft ohne Beihulfe der bösen und guteu 

 Geister. — Die sonst so gefiirchteten Magier (im bösen Sinne 

 des Wortes) sind heutiges Tages zu Taschenspielern und son- 

 stigen Gauklern herabgesunken uud sehr unschuldiger Natur, wie 

 man es von einen Professor der Magie, wie sie sich so gei'ne 

 nennen. auch nicht änders erwarten darf. Der Zulauf zu ihnen 

 ist freilich sehr gross; ebenso das Erstaunen iiber das, was man 

 sieht, aber die Furcht und damit auch die Macht sind längst 

 verschwunden. Man staunt nicht mchr iiber die Wunder, son- 



