225 



mern vattengas, en afkylning af luften plägar deremot, då den 

 deri befintliga vattengasens mängd är tillräckligt stor, kondensera 

 eller afskilja densamma deriitur. Men ju mer vattengas luften 

 upptagit, desto större är den tryckning deraf utöfvas. Den 

 högre temperaturen eller uppvärmningen, som genom sin verkan 

 på den egentliga luften kommit barometern att falla, höjer den 

 således genom sin verkan på vattnet, afkylningen tvertom, och 

 slutresultatet, höjning eller sänkning, beror derföre af hvilken- 

 dera bland dessa begge motsatta, ehuru af samma orsak upp- 

 komna faktorer skall vinna öfverhanden. Något annat kun ba- 

 rometern icke tillkännagifva, men den urskiljer ej heller om den 

 uppvärmning eller afkylning, som förorsakar dess rörelser, för- 

 siggår nere vid jordytan eller högt upp i luften, i Iivilket sed- 

 nare fall våra termometrar deraf ega ingen känning. Huru 

 kunne vi således genom barometerns stigande eller fallande veta 

 något om den blifvande väderleken? Sanningsenligt ganska litet; 

 men om vi känne det inre sammanhanget emellan dessa saker, 

 så kunna vi dock, men ock endast med detta förbehåll, af det 

 närvarande tillståndet, så vidt detta är oss bekant, draga några 

 slutsatser angående den närmaste framtiden. Hvarje störing i 

 luftens jemna tryckning vid jordytan eller på lika höjd öfver 

 densamma måste deri åstadkomma en rörelse , sålunda att ifrån 

 det ställe , der tryckningen är större , en luftström tager sin 

 riktning dit, hvarest den är mindre, på det den rubbade jemn- 

 vigten mätte återställas. Vid lufttryckets förminskning kunne 

 vi derföre göra oss räkning pä blåst eller luftströmmar, som 

 blifva desto häftigare, ju djupare och plötsligare barometern 

 fallit. Dock är härvid att märka att dessa luftströmmar icke 

 alltid beröra jordytan, utan äfven kunna existera endast i luf- 

 tens högre regioner. Äfven efter ett mycket högt barometer- 

 stånd måste en dylik utjemning af lufttryckningen försiggå , men 

 denne kan pä detta ställe vanligtvis ej blifva så häftig, hvai'- 

 före stormar efter högt lufttryck mera sällan inträffa. Emedan 

 likväl luftströmmen måste stryka fram emellan begge dessa stäl- 

 len, der barometern stått högt och der den stått lågt, så är 

 klart att blåst äfven efter medelmåttigt barometerstånd kan ega 

 rum. Häraf synes ock tydligt af liuru stor vigt den i senaste 



15 



