28(i 



än gruudlige författare , skulle vi i de grymme Taiirerne , hvilka 

 bebodde det Krimska berglandet, återfinna ett Finskt folk. Härom 

 några ord. 



Dä bland alla hypoteser angående de gamles Scyther/ så- 

 som med en generell beteckning de skilda horderna i hela södra 

 Ryssland kallades, den antagligaste är, att de motsvara, äfven 

 till namnet, de sedan s. k. Tsclmderne, och således till sin 

 hufvudmassa voro Finnar, skulle man vänta att Dubois ^framför 

 allt sökt styrka identiteten mellan Taurer och Scyther eller att 

 de förra voro en del af de sednare. Derom har han dock icke 

 bemödat sig, ehuru det låge nära till hands att gripa till vissa 

 sednare Grekiska sagesman och bland dem sjelfva Strabo, för 

 denna åsigt. Dubois kastar kroken vida längre ut. Han fiskar 

 upp i Kaukasien vissa barbariska bruk mot fremlingar hos Tsche- 

 tschenser och Lesghier, hvilka kunna jemföras med Taurernes 

 menuiskooff'er. Derpå erinrar han sig den ganska tänkvärda 

 omständigheten att, såsom redan före honom Potocki och Klap- 

 roth anmärkt, i Tschetschensiskan och andra Kaukasiska språk 

 en stor mängd Finska ord påträff'as. Hörom slutsatsen: Tau- 

 rerne ha vissa plägseder, som likna Tschetschensernes, Tsche- 

 tschenserne ha vissa ord, som likna Finska, alltså: Taurerne voro 

 Finnar. H. S. B. 



Till denna argumentation lägger Dubois, liksom på köpet, 

 följande stöd (jag vill anföra hans egna ord): „Analogin", sä- 

 ger han, „är ännu större emellan Taurerne och Tschud-Fin- 

 narne på Baltiska vikens stränder, desse beryktade pirater, hvilka 

 under namn af Kurer, Liver och Esther, oroade nejden ända in 

 i ll:te och 12:te seklen. Det fanns bland desse Finnar en lag, 

 som bjöd att bränna hvar och en, som icke var af deras tro, 

 samtlige fremlingar, hvilka de kunde bemäktiga sig, hvarje krigs- 

 fånge offrades åt deras gudomligheter. Alla undfly denna den 

 grymmaste bland nationer, grym isynnerhet i sin kult, säger 

 Adam af Bremen. När lyckan icke förskaflar dem meunisko- 

 offer, köpa de sådana, för att på det förfärligaste sätt pina 

 dem, och kasta styckena af deras sönderslitna kroppar för rof- 

 foglar. De utrycka ofta hjertat på dem, för att steka och se- 

 dan äta det. vid andra tillfällen sveda de dem långsamt pä koleld". 



