250 



liinna af en sådan gelé åstadkommer en slik separation. — Ett 

 tunnt, välplaneradt pappersblad, som ej har några porösa stäl- 

 len, genomfuktas och ställes på ytan af vattnet i ett kärl, 

 som har mindre diameter än pappret; man intrycker pappret i 

 midten och slår derpå en blandad lösning af rörsocker och 

 gummi arabicum; vattnet tränger uppåt genom pappret, men neråt 

 passei*ar endast sockret genom pappret, medan gummi, som är 

 en kolloidsubstans , icke slipper igenom. 



Det planerade pappret kan icke verka som ett iSltrum. 

 Det genomtränges icke mekaniskt och låter ej den blandade lös- 

 ningen såsom ett helt flyta igenom. Endast molekyler kunna 

 tränga igenom skiljeväggen, icke massor. Molekylerna är det, 

 som sättas i rörelse genom dififusionskraften. Men vattnet i stär- 

 kelse-gelén afger icke omedelbart ett medium för diflfusion , hvar- 

 ken för sockrets eller gummits, alldenstund det innehålles i 

 en verklig kemisk förening, med huru svag frändskap detsamma 

 än må vara fästadt vid stärkelsen. Den vattenhaltiga föreningen 

 sjelf är fast, men socker och alla andra krystalloidsubstanser, 

 kunna ifrån hydratet af en kolloidsubstans, såsom stärkelse 

 afskilja vattnet, en molekyl efter den andra. Sockret erhåller 

 på detta vis den vätska, som är erforderlig för dess difl:"iision 

 och vandrar genom en geléartad skiljevägg. Gummi deremot, 

 hvilket såsom kolloidsubstans blott har en ytterst ringa fränd- 

 skap till vattnet, förmår icke att afskilja d#nna vätska ur stär- 

 kelsegelén och sålunda icke heller öppna sig en utväg för sin 

 utgång genom diffusion. 



Detta är Grahams förklaring till de märkvärdiga företeel- 

 ser, som vid diffusion genom en gelatinös membran inträda och 

 h vilka han sammanfattar under namnet Dialys. 



Det ändamålsenligaste material för åstadkommande af en 

 dialytisk skiljevägg är s. k. vegetabiliskt pergament eller perga- 

 mentpapper, som i England och Tyskland och numera äfven 

 annorstädes tillverkas fabriksmässigt. Det är oplaneradt papper, 

 som erhåller sina särskilda egenskaper genom kort indoppande 

 i svafvelsyra eller i klorzink. Det har en betydlig fasthet, tän- 

 jer ut sig när det fuktas och blir genomskinligt, uppenbarligen 

 genom att förena sig med välten. Detta papper fiistoi' man kring 



