2G0 



skapen, och då åsigterna om den geueriska begränsningen un- 

 der tidernas lopp betj^dligen kunna förändras, så är det natur- 

 ligt att de generiska benämningarna äfven blifva häraf beroende 

 och tillfölje deraf kunna förändras. 



Man har dessutom i zoologin sträckt privilegierna att be- 

 gagna artnamn som generiska benämningar till och med ännu 

 längre, i det att man t. ex. på samma sätt användt det af 

 Linné för fjällemmeln begagnade namnet Mus lemmus för att 

 dermed beteckna det slägte, dit man fört ifrågavarande art un- 

 der namn af Lemmus norvegicus , och dock är lemmus icke ett 

 latinskt namn, utan ett barbariskt ord, som under inga vilkor 

 kan eller får begagnas såsom slägtnamn. Det må för öfrigt, 

 till heder för flertalet af zoologer, tilläggas, det ifrågavarande 

 och dylika namn i allmänhet icke vunnit burskap i vetenskapen ; 

 det är derföre icke utan en viss grad af förundran, som man 

 ser förenämnda djurart ännu i Skandinavisk Fauna, 2 uppl. 

 1847 af Nilsson anföras under benämningen af Lemmus norve- 

 fficus. Då en sådan princip, eller rättare principlöshet, som den 

 ifrågavarande , endast leder till det resultat att mer eller mindre 

 utplåna Linnés namn ur den zoologiska vetenskapen , tyckes det 

 företrädesvis böra vara svenska författares pligt att kämpa emot 

 en sådan metod. Anses deremot latinska djurnamn i allmän- 

 het oriktiga och olämpliga såsom artnamn i zoologin, då borde 

 väl sådana benämningar som Equus asinus, Canis lupus, Cer- 

 vus datna, m. fl. helt och hållet uteslutas ur vetenskapen. Lika- 

 ledes borde zoologer, som möjligen anse artnamnet för Nucifraga 

 caryocatactes L. mindre användbart, icke beteckna species med 

 sådana namn som psilodactyla (Strix!). Skulle man likväl nu- 

 mera slutligen inse det orätta i dessa förändringar af Linnés 

 artnamn, torde ofvanberörde oriktiga princip åtminstone inom 

 ornitologin redan gjort så stora framsteg, att en förändring 

 knappast mera är möjlig, ty de flesta arter äro nu redan all- 

 mänt kända under de förändrade benämningarna. 



Till icke ringa men för en ordnad och öfverensstämmande 

 nomenklatur i ornitologin , likasom i många andra delar af zoo- 

 login, är onekligen det lättsinne hos flere författare, isynnerhet 

 i nyare tider, att på de inrst oväsendtliga karakterer grunda 



