275 



reäan förut i en kort tidningsuoti« untydt, vaknade äfven hos 

 mig vid läsningen af Ménants bok, hvilken sorgfälligt öfversigt- 

 ligt sammanställer allt livad på detta falt blifvit arbetadt samt 

 tillika utgör ett kompendium för dem , som söka inviga sig i äm- 

 net, en förkänsla af det utslag vetenskapen slutligen kommer 

 att fälla i denna för vårt slägtes äldsta kulturhistoria så utom- 

 ordentligt vigt^a fråga. Jag styrkes derföre alltmera i hoppet 

 att en dag se de svåra linguistiska undersökningar i allo krönta 

 med framgång, på grund af hvilkas barndomslöften jag i den 

 ofvanciterade uppsatsen sökt att åt Scytherne, och medelbarligen 

 genom dem åt vårt eget aflägsnaste förfädrafolk , vindicera en 

 mängfaldt betydelsefullare plats i mensklighetens urhistoria, än 

 man hittills tilldelat dem. Såsom vi hört, går Benfey redan så 

 långt , att han i det språk som täckes af den mellersta kilskrifts- 

 arten , eller just den på hvilken allt här ankommer, vill höra genuint 

 Turanska ljud med endast försvinnande biklang af fremmande 

 tunga. Mätte äfven hans kollega Ewald, hvilken jag för min 

 del icke drager i ringaste tvekan att anse för nutidens störste 

 orientalist och språkforskare, äudteligen lemna sina emot denna 

 äsigt, såsom det tyckes ofta af personliga skäl, bittert opposi- 

 tionella ståndpunkt, och i fortsättningen till de herrliga Sprach- 

 wissenschaftliche Abhandlungen, i h vilka han åt 1862 äfven bör- 

 jat indraga undersökningar om de Turanska språken (på grund 

 äfven af Castréns förarbeten), med sin klart genomträngande 

 blick skatFa nytt och besannande ljus i denna dunkla fråga. 



