280 



En ännu grundligare kritik har Wallins arbete vederfarits 

 genom Lepsius. Sedan 1855 uppfinnare och editor af „Das 

 allgemeine Lingiiistische Alphabet", hviiket pä kort tid, hufvud- 

 sakligast genom deu Engelska Missions Societeten, vunnit en 

 så vidsträckt spridning och, trots enskilda akademiers och lär- 

 des opposition torde hafva en ännu större framtid för sig, — 

 har denne snillrike man oaflåtet sträfvat att förskaffa sin älsk- 

 lingsidé en större utbredning, ett fastare vetenskapligt stöd. 

 Förberedande en ny upplaga af sin transskriptionslära har han 

 låtit denna föregås bl. a. af en i Berliner Vetenskaps-Akademin 

 år 1861 läsen och sedermera publicerad monografi „Uber die 

 Arabischen Sprachhiute und deren Umschrift". Mau finner väl 

 snart att detta arbete har en polemisk tendens, såsom i väsendt- 

 1ig män afseende att bekämpa alla hinder för „The Standard 

 Alphabet" och måhända just derigenom skall framkalla ännu 

 flera hinder, — sä mycket hellre som redan åtskilliga förbätt-;: 

 ringar d. ä. nya karakterer föreslås , — men detta hindrar ej 

 detsamma, att vara i hög grad intressant och lärorikt. 



Till en början egnar han Wallins afhandling ganska stora 

 loford, sägande: „Diese zeichnet sich einerseits durch die aus- 

 gedehnte Kenntniss der jetzt lebenden ' Arabischen Dialekte, 

 die er auf seinen Reisen sich erworben, und die scharfe Auf- 

 fassung der fremden Låute zu der er wie Wenige befähigt war, 

 andrerseits dadurch aus, dass er zuerst mit Sachkenntniss auf 

 die wichtigste litterarische Quelle fiir die Kenntniss der als rich- 

 tig festgestellten Aussprache des Koran-Arabischen zuriick- 

 gegangen ist, nämlich auf die Schriften der Arabischen Ortho- 

 episteu". Allteftersom framställningen fortgår vexa dock an- 

 märkningarna , särdeles der det gäller att försvara mönster-alfa- 

 betet. Liksom, efter det ganska sinnrika yttrandet: „dass der 

 Physiolog auf diesem Felde wolil die Fragen zu beantworten ^ 

 aber nicht zu stellen wisse", om Brticke säges att hans undei- 

 sökningar väl i ett annat sammanhang hafva ett sjelfständigt 

 värde, men för språkforskarn blott lemna materialier; sä skola 

 tvertom Wallins teorier (i vida högre grad än fysiologen Brticke 

 det funnit) i fysiologiskt hänseende lemna ätskilligt öfrigt att 

 önska. 



