283 



. kan af många skäl betviflas, bl. a. emedan den i mänga Se- 

 mitiska språk motsvaras af miraation. 



Till sist må ock, åtminstone såsom ytterligare bevis pä 

 den ifver hvarmed vetenskapen, liksom väckt af Wallins för- 

 arbeten, på sednare år behandlat den Arabiska ljudläran, er- 

 inras om de af Barb författade skrifterna: „Uber das Zeichen 

 Hamze" (Wien 1858) och „Die Transcription des Arabischen 

 Alphabetes" (Wien 1860). Den förra måste dock till sitt hufvud- 

 syfte anses vara förfelad, såsom tillbjudande att ådagalägga en 

 nrsprunglig identitet mellan de visserligen till formen något lik- 

 nande och äfven i Persiskan i viss mening promiscue använda, 

 men till sitt väsende samt i Arabiskan fullkomligt åtskilda ka- 

 raktererna ^^ och ^. Den sednare är ett uppkok af Volneyska 

 af den strängare doktrinen längesedan utdömda idéer, hvarige- 

 nom transkriptionen blefve något helt och hållet konventionelt, 

 i st. f. att, såsom Lepsius vill, i högsta möjliga grad gifva 

 skäl för sina antagna tecken. De af Barb föreslagna äro både 

 fula och motsträfviga för pennan. Hans förutskickade ortoepi- 

 ska betraktelser äro ingalunda djupgående. Ingendera skriften 

 röjer något allvarligare studium af Wallin. 



