28G 



cler fastnar alltid något, tillochmed hos de fördomsfriaste och 

 mest opartiske. Man erinre sig den lumpna strid, som för en 

 mängd år tillbaka fördes öfver de förmodade motiver, sopi för- 

 mått Arvidsson , att i sin • stora kollektion införa äfven några 

 sådana dokumenter, som förut voro offentliggjorda i Handlingar 

 till upplysn. i Finlands kyrkohistorie. Dä hette det, utan rin- 

 gaste bevis, att brist på noggranhet hos den förre utgifvaren 

 förauledt den sednares åtgärd. Annorlunda talar Arvidsson sjelf 

 i bref, som ännu finnas i behäll. De verkliga skälen voro dels 

 hans samlings afsedda relativa fullständighet, dels att han stun- 

 dom ej ännu öfverfått till Sverige det samtidigt i Finland ut- 

 komna häftet, dels att han egde tillgång till sjelfva originalet, 

 då den Finsko utgifvaren följt en sekundär källa, dels att han 

 allsicke egt den handling, som hans föregångare. Men äfven an- 

 taget, att i dessa jemförelsevis mindre vigtiga akter någon oakt- 

 samhet å ena eller andra sidan skulle förekomma, så bevisar 

 sådant platt ingenting, då hvar man vet att den sak, icke de 

 bokstäfver ett ord, eller de skiljetecken en sats innesluter, i hi- 

 storien äro af betydelse. Det ligger ofta i den sakkunnige af- 

 skrifvarens skön att pröfva, till hvad grad han bör slafva efter 

 manuskriptet, äfven der dettas skrifsätt är förvillande, men med 

 en liten (för dess beviskraft oväsendtlig) ändring kan tydlig- 

 göras. Ett exempel tydliggör min mening. Väl har jag ej sett 

 det original, hvarur Arvidsson aftryckt det äfven i nu anmälda 

 Anteckningar citerade förläningsbrefvet åt lagöfversättaren An- 

 ders MiCHELSsoN (Handl. X N-.o 107), men är vid jemförelse 

 af detsamma med det, mutatis mutandis, likalydande till Hen- 

 rik Jakobsson afgångna (meddeladt i Anteckningarnes noi 22) 

 öfvertygad, att (för att ej säga mer) åtminstone här ett komma, 

 der ett kolon af honom blifvit tillsatt — och detta med rätta, 

 ehuru jag, som hade att göra med ett mindre läsligt manuskript, 

 icke tillät mig något sådant. — Det nu andragna vore dock 

 för ingen del lämpligt att försvara enahanda godtyckligheter 

 eller, må vara, blunder, der det aftryckande dokumentet har, 

 utom sin historiska (förtäljande), äfven en linguistisk eller juri- 

 disk betydelse. Våra gamla lagöfversättningshandskrifter måste 

 publiceras fullkomligt ..diplomatiskt"; man eger c^ frihet att 



