orthography in European letters'' (Lond. 1863) och till mån- 

 ga punkter förändradt. Så är t. ex. för Arabiskans omskrif- 

 ning ^ numera icke g utan J, J r= ^ i st. f. &\ Kj^ = z i 



st. f. d, L = d i st. f. t, ib = l)' i st. f. z, ^ = ^ i st. f. /. 

 För att veta hvad godt med slika emendationer uträttas, är 

 det icke nog att läsa Lepsius, man bör ock temmeligen blindt 

 tro på hans försäkringar. 



»Samtidigt begagnade ock andre sin rätt att vara otill- 

 fredsstälde med det erbjudna. Är 1860 utkommo i Wien 

 tvenne afhandlingar i Arabisk fonologi, den ena af fysiolo- 

 gen E. Brucke, den andra af Professorn i Persiska språket 

 H. A. Barb. Af Brucke egde man redan sen 1856 '"Grund- 

 zuge der Physiologie u. Systematik d. Sprachlaute", hvari 

 Ijudaffiniteten angifves genom zifferexponenter, t. ex. (jo = d', 

 O = d*, 1:? = t^ eller genom hela formler, såsom ^ = y_^'§. 



Man förstår lätt, att denna tunga teknik icke åsyftar något i 

 linguistisk praxis användbart. Annorlunda Barb, enligt hvad 

 ock titeln på hans broschyr vidhandenger: ''Transscription des 

 Arabischen Alphabetes'\ Han menar sig engång för alla 

 hafva löst problemet, slitit tvisten. "Ich glaube mir", säger 

 han, "mit dem Gedanken schmeicheln zu diirfen, dass es mir 

 gelungen ist, diese Idee" (neml. af en transskription efter Vol- 

 neyska grundsatser) "zu verwirklichen und der orientalischen 

 Sprachwissenschaft den langersehnten Dienst zu leisten". 



Båda nunämnde förslagställare bedömas och — man kan 

 nog tänka det — vederläggas af Lepsius i en längre upp- 

 sats "tJb. d. Arabischen Sprachlaute u. deren Umschrift" (i 

 Preuss. Vet, Akad. Akter. Berlin 1862). Äfven såvidt jag 

 kan se, har Barb valt en ståndpunkt, der han måste blifva 

 isolerad med sin uppfinning. En trogen anhängare af Vol- 

 ney, skaj^ar han på rak arm, som man säger, sina bokstafs- 

 figurer, förglömmande, att det icke ens lyckades en Romersk 

 kejsare att introducera ett enda nytt skrifttecken i det då re- 

 dan fixerade Lat. alfabetet. Tillochmed vokalerna antastas: 

 för a, i, u skall skrifvas ae, y, 8, deremot för å, i, u begag- 

 nas a, i, u ! Den redan uppnådde enstämmigheten, åtmin- 



'4^ ^iNr-^ 



K-^. 



