plan kan ej annat än vinna odeladt bifall, och likväl måste 

 man tillstå, att en linguistisk teckenskrift icke på denna väg 

 låter konstruera sig, redan af det skäl, att kongruent öfver- 

 ensstämmelse mellan ljud och tecken icke är tänkbar. Det 

 sednare vill stå qvar för alla tider och orter, sådant det en- 

 gäng funnit erkännande och kommit i hvar mans hand, me- 

 dan det förra är underkastadt en stor fluktuation. Franska 

 eller Engelska skrifna efter prononciationen blefve grammati- 

 kaliskt närapå obegripliga. 



Må ock i förbigående nämnas, det en linguistisk dilettant, 

 D:r Thausing, i arbetet "Das natilrliche Lautsystem d. menschli- 

 chen Sprache" (Lpzg 1863), erbjudit sina bona officia. Han 

 förordar att använda musikaliska tecken, nemligen halfva och 

 fjerdedels noter, dock icke utförda på de vanliga fem linierna, 

 utan blott på fja-a. I detta sjungande alfabet transskriberas 

 (s.l32) arbetets titel, men den vill ej klinga. — Paic"s "Pasigra- 

 phie" (Wien 1864) i zifTror är utan värde. — A. Schleierma- 

 chers stora verk "Das harmonische Alphabet"' (Daniist. 1865) 

 känner jag ännu ej. 



Ett särskildt kapitel i metagrafikens historie bilda de 

 förslag, hvilka blifvit framstälda af Sanskrit-filolog ernes ko- 

 ryféer. Redan på 1820-talet konstruerade Bopp det system 

 för omskrifning af Sanskrits devanagari, hvilket han seder- 

 mera i hufvudsak förblifvit trogen. Hans talrika elever haf- 

 va gått i mästarens fotspår. Visserligen förekomma äfven 

 inom denna skola differenser, men de synas ganska lätt kun- 

 na utjemnas och äro föröfrigt icke störande, äfven om de, i 

 värsta fall, blefve qvarstående. Hithörande litteratur är re- 

 dan ganska omfattande; såsom de förnämsta skrifterna i äm- 

 net må anföras: af Brockhaus ""Ub. den Druck Sanskriti- 

 scher Werke mit lateinischen Buchstaben'''' (Lpzg 1841), af 

 Guerrier de Dumast "Des Alphabets Européens appliqués 

 au Sanskrit", bildande en särskild "Annexe" till Journ. Asiat, 

 för 1860, samt de nyaste upplagorna af Bopps "Kritische 

 Grammat. d. Sanskrita-Sprache" (Berl. 1863) och af Opperts 

 "Grammaire Sanscrite" (Paris 1864). Båda de sistnämnde 

 språklärorna gifva alla sina exempel samt tillochmed para- 



