na skrift synes mig, mer än alla dylika, egnad att göra ett 

 afgörande slag i den sak, hvarom tvistas. 



I stället att med Lepsius vilja omfatta alla verldens 

 tungomål på engång, inskränker sig Brockhaus till de, hvil- 

 ka skrifvas med Arabiska bokstäfver. Dessa äro, näst Ara- 

 biskan sjelf, Nypersiska, Turkiska, Afghaniska, Hindustani, 

 Sindhi och Malayiska, alltså medlemmar dock ur de mest 

 skilda språkstammar, eller den Semitiska, den Indogerman- 

 ska, den Turanska och den Malayska. I ett bihang intagas 

 äfven Sanskrit och Zend. Bredvid inskränkningen å ena si- 

 dan stå, å den andra, mycket liberala grundsatser för teorins 

 praktiska utförande. Det är just rymligheten i principen som 

 gör, att man får hoppas all framgång åt det stora hela. En- 

 hvar är oförhindrad att, efter subjektivt godtycke, mer eller 

 mindre strängt adoptera förslaget, och kan likväl stanna in- 

 om detsammas gränser. "Ich bin"', säger motionären, "weit 

 entfernt von dem Gedanken, dass ich das beste Transscrip- 

 tionssystem in diesen Blättern aufgestellt hatte, es hat gewiss 

 Mangel, und x\ndere werden vielleicht bessere und zweck- 

 mässigere Symbole zur Bezeichnung der Laute in den ver- 

 schiedenen Sprachen finden, die ich bereitwilligst annehmen 

 werde, denn ich kampfe fur die Anerkennung des Principes 

 des Principes der Transscription, nicht flir die zur Ausfiih- 

 rung derselben gewählten Lautzeichen'". Hvad hufvudända- 

 målet med metagrafiken beträffar, så är detta "die Anwen- 

 dung des lateinischen Alphabets zum Drucke grösserer um- 

 fangreicher Literaturwerke des Orients und der secundairen 

 Hiilfsmittel zum tieferen Studium derselben". Det är redan 

 en stor vinst, att hafva syftemålet så bestämdt formuleradt, 

 i stället för alla öfriga vaga och dunkelt tänkta rekommen- 

 dationer för företagets "nytta". 



Med skäl påyrkas, att endast Latinska typer i trans- 

 skriptionen böra upptagas. Romarnes alfabet är ju det enda, 

 hvilket i alla Europeiska kulturländer antingen uteslutande 

 eller jemte deraf deriverade inhemska eger häfden för sig; 

 det är dessutom obestridligen det vackraste och renaste. Så- 

 väl godtyckligt uppfunna ljudfigurer som de af Lepsius i re- 



