25 



den fordom föga mindre radikale Pott i en liknande sak blif- 

 va litet medgörligare. Anmälande De Chareneys arbete 

 "La langue Basque et les idiomes de TOurar' (Paris 1862) 

 säger han, med all möjlig reservation för tidigare omdömen: 

 " — eine beachtenswerthe Schrift, worin allerdings manclier- 

 lei Aehnlichkeiten zwisehen dem Eskuara und den im enge- 

 ren Sinne Uralisch (Finnisch) geheissenen Sprachen nach- 

 gewiesen -werden, die jedoch als rein physiologischer Art, 

 genealogische Verwandtschaft zwisehen der erwähnten Spra- 

 che der pyrenäischen Halbinsel und den, zum sog. Tvira- 

 nischen öder Altai-Stocke (in weiterer Fassung) gehörenden 

 X^ralischen Idiomen darzuthun fur sich allein" [det vore ock 

 något!] '"nicht ausreichen'\ Likaså tvistig är den något trå- 

 kiga och nästan i förtid väckta frågan om de Amerikanska 

 ui-språkens eller urspråkets Asiatiskt-Turanska härkomst; om 

 deras förhållande till Samojediskan och dennas till de Ural- 

 ska familjerna, o. s. v. Fakta borde väl icke tryta, såvidt 

 dermed förstås ordsamlingar och grammatikaliska schemata, 

 ty sådana finnas redan i mängd. Men det är äfven här, man 

 säge hvad man vill, just den ledande principen som saknas. 

 Ty att de hittills linguistiskt ujipstälda kriterierna agglutina- 

 tion, stam-oföränderlighet, vokalharmoni m. fl. icke gifva nå- 

 gon Ariadne tråd i den stora labyrinten, detta borde under 

 och i följd af så mycket nieningstrassel anses afgjordt. Be- 

 tarfvas således en revision af sjelfva de grundsatser, efter 

 hvilka stamförvandtskap på detta gebit faktiskt får antagas 

 och dess grader bestämmas, sä torde detta endast kunna ske, 

 antingen genom att i stort hålla hela språkstammar mot hvar- 

 andra, eller ock sålunda, att de närmast homogena enskildta 

 tungomålen gruppvis sammanställas och undersökas samt der- 

 efter grupperna sinsemellan. Försök att genomföra det föiTa 

 alternativet hafva vi i de redan ofvanföre nämnda systemer- 

 na, hvilka så onådigt upptagits; men för det sednare finnes 

 knappast mer än början till försök, så förtjenstfulla äfven 

 Schotts allmännare och Bollers mer grammatikaliskt speciella 

 språkkomparationer äro. Här behöfves en Bopp, här behöf- 

 ves en Schleicher. 



