76 



rekomma öfverraskande, — likväl blott för den, som ej erin- 

 rar sig, med hvilken helig vördnad folken i sin barndom om- 

 fatta bokstafsskriftens underbara konst och uppfinning. Denna 

 ihågkommelse träder dock lifligt fram, icke blott vid blicken 

 på^den stora stabiliteten i det Grekiska alfabetet i och för sig, 

 men ännu mer i förhållande till dess urkälla, det Feniciska. 

 Ty så gammal äfven insigten derom är, att det förra emane- 

 rat, ur det sistnämnda, har densamma numera vunnit en vida 

 säkrare dokumenterad sanning. Och utan fara för misstag 

 kan man, på en tid då de Feniciska, de Himjäritiska, de 

 Nabatheiska, de Petraeiska och de Hauranska inskriptioner- 

 nas dechiffrering hör till dagordningen, förutsäga, att det ej 

 skall töfva länge, innan den Semitiska fornkunskapen sig till- 

 godogör de i förevarande arbete så positivt framlagda epigra- 

 fiska resultaten. Sjelf har Kirchhoff åt detta håll blott fram- 

 kastat några fä antydningar. Kanske skall det unnas mig, 

 derest jag ej förekommes, att i annat sammanhang upptaga 

 desamma till vidare utläggning. 



Här vill jag ännu påpeka en, och ingalunda den min- 

 sta, förtjenst i Kirchhoffs, alltigenom förträffliga undersöknin- 

 gar, den: att hafva åt vetenskapen räddat autenticiteten af 

 flera antika minnesmärken, hvilka en modern tvifvelsjuka och 

 hyperkritik trott sig böra antasta. Sådant är, för att nämzia 

 några af de mest framstående exemplen, fallet beträfiande ej 

 mindre den bekanta Hermesstoden från Sigeion, än Mene- 

 krates' och Arniades" grafskrifter samt Serpentinen på den 

 gamla rännarbanan i Konstantinopel. 



Det förstnämnda monumentet har, sedan det förkättra- 

 des af Boeckh, och oaktadt G. Hermann uppträdde till dess 

 försvar, hållits för afgjordt oäkta; långt ifrån att tillhöra So- 

 lons tidehvarf, skall det blott vara ett fantasistycke, frambragdt 

 på lediga stunder och med mycket tålamod af någon arkai- 

 serande bedragare eller imitatör. Skälen? Påstås vara epi- 

 grafiska. Nu visar deremot Kirchhoff, att just epigrafiken, 

 om något, talar för monumentets^ äkthet. Talrika bevis fin- 

 nas redan derpå, att ännu i sednare hälften af 6:te århundra- 

 det f. Kr., sedan det Joniska alfabetet uppnått sin fulla ut- 



