78 



teckning öfver de stater, hvilka deltagit i den stora frihets- 

 kampen (se härom bl. a. Max. Duncker, Gesch. d. Alter- 

 thums, i Bd. IV). Traditionen om allt detta är visserligen ej 

 så säker som de underrättelser, man eger om ett annat, på 

 samma plats ■ — den fordna Hippodromen, ännu af Turkarne 

 kallad At-meidan (häst-platsen) — befintligt, vida större min- 

 nesmärke, neml. den Egyptiska obelisk, hvilken på Theo- 

 dosii d. y. tid hitflyttades från Athén. Emellertid och då vi 

 känna, huru de Byzantinske imperatorerne utplundrade Hel- 

 las, för att pryda sin nya hufvvidstad, ligger ingen orimlighet 

 deri, att förenämnde, i koppar gjutne serpetin, hvars hela höjd 

 är ungefär en manslängd, lika väl som obelisken kunnat utbyta 

 sin ursprungliga plats mot den nuvarande. I denna oskyl- 

 diga tro hafva bland oräkneliga äfven mina ögon stått inför 

 detta monument, med hvilket så herrliga minnen äro förknip- 

 pade. Kom så för ett par år tillbaka, — för att icke nämna 

 ansprånget af mindre renommerade skeptiker — den beröm- 

 de skildraren af Peloponnesos, E. Curtius, och bevisade, att 

 hela herrligheten är en Byzantinsk konstlögn från slutet af 

 4:de Kristliga århundi"adet ! Så ramla våra illusioner för ett 

 tittpå af en rätt skarp kritisk lorgnett!! Dock nej! Det var 

 blott hyperkritikens irrbloss, som denna gång, liksom så mån- 

 ga förut, var bestämdt att blekna. Enligt en objektivt hållen 

 epigrafisk granskning lemnar inskriften "in den Eigenthixm- 

 lichkeiten des Dialektes und der Schrift die positivsten Be- 

 weise ihrer Ächtheit, so dass ein vorurtheilsloser Beurtheiler 

 keinen Augenblick dariiber zweifelhaft sein känn, dass sie 

 nicht erst gegen Ende das' 4 Jahrhunderts n. Chr. gemacht 

 sein känn, sondern, wenn sie nicht Original sein sollte, die 

 treueste und zuverlässigste Copie des wirklichen Originales 

 sein miisste." ' 



