90 



Ai*ssammautrjulet deu 29 April 1865 



öppnades af Societetens Ordförande professoren Lagus med 

 följande ord: 



Då J^inska Vetenskaps-Societeten till detta solenna rum 

 offentligen inbjudit alla sina på orten vistande liögtuppsatte, 

 högtupplyste gynnare ocli hedersledamöter samt hela den 

 bildade allmänhet, hvilken för hennes syften hyser ett vän- 

 ligt deltagande^ då hon till denna mötesplats vördsamt kallat 

 Eder, högtärade närvarande, har detta skett på grund af den 

 betydelse, ingen blygsamhet kunnat eller kan förmena henne 

 att fästa vid sin årsdag. För Societeten har nu, och det för 

 27: de o-ån^en sedan hennes stiftelse, en det tillbakablickande 

 minnets och en redogörelsens stund åter randats ; det är detta 

 medvetande, som söker sig ett uttryck mer i allvaret än i 

 skimret af den fest, hvartill vi samlats. 



Dock så fiärdlöst Societeten äfven önskar uppträda, kan 

 hon ej annat än känna sig stolt öfver det henne nådigt 

 skänkta' berättigandet, att på sin årsdag, såsom dess skönaste 

 lösen, få uttala och undersåtligen vörda ett namn, hvilket 

 sjelfmant väcker hvarje sinnes festligaste känslor, ett ljusets 

 högtidsnamn, hvari allt hvad Societeten, livad fosterlandet 

 tänker gladt och fritt och framtidsfullt skådar mot sitt för- 

 verkligande. Tacksamt, djupt och redligt tacksamt, måste 

 den Finska vetenskapen med alla våra bästa sträfvanden be- 

 känna, hur det är tryggt att stå under den mäktiga spira, till 

 hvilken en blid stjerna låtit Alexander II födas på denna 

 dag^ och likväl, hur är det ej än mera tryggt, att veta våra 

 förhoppningar värnade af Hans för ljusets och sanningens 

 idrotter kejserligt kraft- och kärleksfulla hjertelag! Sist bland 

 alla och minst på en dag som denna, skulle Societeten kunna 

 förgäta, att för honom, för sin Höge Beskyddare, uppsända 

 de trofastaste, de erkänsammaste välgångsönskningar. Måtte 

 ock den djupa, bittra sorg, som nu tynger Hans ädla faders- 



