128 



nerne d, ä, Lyderne mycket väl. Blott ett saknas i det Ho- 

 meriska krigsväsendet, hviiket på Assyriska stridsbilder-städse 

 framträder, neml. belägringsmaschiner, stormbockar o. d. I dess 

 ställe hafva vi dock trädhästen, hvilken troligen, såsom re- 

 dan Pausanias anmärker, icke varit något annat." 



Nu, då jag är i beråd att sluta, att för den fråga som 

 sysselsätter oss draga konklusionen af min undersökning, kan 

 det synas, som hade jag bevist för mycket och dermed, en- 

 ligt den gamla satsen, — intet. Af det upplästa citatet ur 

 Braun framgår ju, att icke endast Trojanerne, utan äfven 

 Grekerne sjelfve stått under trycket af Assyriens väldiga arm. 

 Javäl, så var det ock, — med den väsendtliga skilnad lik- 

 väl, att de förres sjelfständighet redan var bruten, de sedna- 

 res deremot endast svårligen blottställd. Jag medger ännu 

 mera^ jag erkänner, att för hvarje blick, som vill se, ej alle- 

 nast de äldste Grekernes konst, hvarom närmast nämndes, u- 

 tan hela deras civilisation i alla sina yttringar visar skåde- 

 spelet af de lifiigaste och månjifaldigaste beröringar med Ö- 

 sterlandet. Det hör ej hit, att fördela rollerna, att skilja mel- 

 lan de bildningselementer, hvilka representera Egypten, och 

 hvilka Asien samt hvilka åter, bland de sistnämnde, Feni- 

 cien och hvilka Assyrien. Alltnog: under många sekel, un- 

 der hela den långa period, som föregår Trojanska kriget, 

 hade Grekland varit utsatt för inflytelsen af en fremmande 

 andes obestridda öfvertag. Icke blott vi veta det; Grekerne 

 kände det sjelfve från det ögonblick deras folkmedvetande 

 vaknade. Här ligger vändpunkten, 



Såsnart en äldre, högre kultur möter en yngre, ännu ej 

 i sina rötter stadgad, råkar den sednare alltid i fara att för- 

 qväfvas. Intet folk, som är bestämdt att verka sitt eget verk, 

 att lefva sin egen framtid, kan längre än till ett visst maxi- 

 mum emottaga ens odlingens och förädlingens dyrbara skän- 

 ker af ett annat. Skall en nation i historien få en blifvande 

 plats, då måste hon, medan tider ännu äro, lyssna till sjelf- 

 uppehållelsedriftens mäktiga röst, hon måste följa denna på 

 engång natur- och andekraft, som bjuder att visa tillbaka allt, 

 som kan hota hennes inre oberoende, ty detta är vilkoret för 



