136 



som detta. Jag fruktar endast att detta ämne är alltför vidt- 

 omfattande för att kunna inpressas inom de behöriga grän- 

 sorna för ett sådant. 



Vid något närmare betraktande sä väl af de fasta ber- 

 gens yta som af de i fördjupningarne eller dalarne emellan 

 dem befintliga jordaflagringarne, finne vi hos beggedera en 

 mängd företeelser, hvilka ådraga sig vår uppmärksamhet. 

 Hvad de förra beträffar, varseblifva vi på dem spår af ett 

 ganska starkt ingripande yttre våld. De befinnas nemligen, 

 så vidt de icke genom menniskoåtgärd blifvit förändrade, åt- 

 minstone på en, stundom på flere sidor afstötta eller afnötta, 

 slätslipade, ja likasom polerade och sedan iristade eller skra- 

 made, ofta till en ganska betydlig höjd (ända till 5000, på 

 sina ställen 8000 fot) öfver hafvet. Denna afslipning är på 

 de berg, som en längre tid stått utsatte för luftens och vatt- 

 nets fria inverkan och isynnerhet sedan de blifvit beklädda 

 med en vegetation af lafvar, mindre märkbar, men om man 

 blottar lägre af jord betäckta ställen af dem, är den så myc- 

 ket mera i ögonen fallande. De reff'lor eller skråmor, man 

 på den slätslipade delen observerar, ega vanligtvis alla på 

 samma trakt nästan en och samma (på högst 10 ä 12° va- 

 rierande) riktning. Detta observera vi i allmänhet (NB. i 

 största allmänhet) hos bergen. — Den lösa jorden åter före- 

 ter en dels horizontal, dels sluttande yta, Vanligtvis betäckt 

 af någon vegetation- undantagsvis utgöj."es den af nakna större 

 och mindre sandfält eller ock samlingar af kullerstenar, de 

 lägsta deraf öfverhöljas af större eller mindre vattensamlin- 

 gar, dels stående i samband med oceanen, dels derifrån af- 

 stängde. På ytan af jorden, så väl på den lösa delen som 

 på bergen, finne vi dessutom lösa stenar, stundom af enorma 

 dimensioner, oftare mindre; dessa äro ofta skarpkantiga utan 

 tecken till rullning eller nötning, eller också mer eller min- 

 dre afrundade. Vid närmare granskning befinnas de visser- 

 ligen vanligast tillhöra samma bergart, som de närmast be- 

 lägne större bergshöjderna, men icke sällan äro de af en helt 

 annan beskaff"enhet, sådan man finner den hos fasta berg en- 

 dast på ganska länga distanser derifrån. Den namnkunniga- 



