139 



gare bergarter och spillrorna af alla dessa blifvit strödda långt 

 söderut öfver Danmark och norra Tyskland ; att sandåsar bil- 

 dat sig med hufvudsaklig sträckning i norr och söder, eme- 

 dan deras nordliga ända stått likasom i skygd eller lä af ett 

 norr om dem' befintligt berg, ehuru det likväl är lika svårt 

 att för deras tillkomst uppgöra en allmän regel, som att vilja 

 utreda orsaken till snödrifvornas form efter ett yrväder, äl- 

 ven då vindens riktning varit oföränderlig. För öfrigt slutar 

 han af sina observationer att denna flod inträffat senare än 

 bildningen af de i Sverige förekommande bergformationer, 

 att bergen sedan dess blifvit hvarken upplyftade eller sänkte 

 i någon betydligare mån, att strömmen fortfarit ganska länge 

 (h vilket ansågs bevisadt genom de s. k. jättegrytorna, som till 

 största delen skulle derunder hafva blifvit bildade), att den 

 icke fortgått kontinuerligt, utan med afbrott, att den varit i 

 hög grad häftig och våldsam, och att den att dömma af den 

 höjd, till hvilken refflorna i Sverige påfinnas, sträckt sig kan- 

 ske till 1500 men säkert åtminstone 800 fot öfver nuvarande 

 hafsyta, äfvensom han funnit sådana ännu vid 21 fots> djup 

 under densamma. 



I ett tillägg till denna afhandling anföras resultaterna 

 af författarens observationer på en resa i Tyskland och Eng- 

 land, der han funnit samma fenomener. I det s. k. Sachsi- 

 ska Schweitz fann han refflor 1820 fot öfver hafvet, i Steier- 

 marks alper ända till 8000 fots höjd; alptrakterna voro lika- 

 så rika på rullstensmassor och öfriga fenomener som Skan- 

 dinavien. Deraf drog han den konklusion att rullstensfloden 

 haft en vida större utsträckning än till Skandinavien och 

 norra Tyskland. Ja, af sandbankarnes läge aftecknade på 

 sjökort ansåg han för sannolikt att den rullstensfiod, som öf- 

 versköljt Skandinavien, Tysklafid och England, äfven fort- 

 gått öfver södra Europa och Afrika i samma direktion, se- 

 dermera åt norr öfver Nya Holland, Sunda-öarne, Östra A- 

 sien, i nordvest öfver norra Sibirien, i vester norr om Nova- 

 ja Semlja och åter i söder öfver Grönland. Såsom orsak till 

 en sådan cirkulation antydde han möjligheten af en eller flere 

 kulbyteringar af jordklotet och dess axel i motsatt riktning. 



