142 



gräns, samla sig derpå hvarje vinter ofantliga snömassor, på 

 hvilka den följande sommarens sol verkar endast så mycket, 

 att några tum af dess öfversta livarf smälter till snövatten, 

 som insipprar i de undre lagren och förvandlar dem till en 

 massa af små, hårda korn (den s. k. Firn). På alperna sträc- 

 ker sig denna Firn eller mångåriga högsnö ända ned till 8000 

 ä 7600 fot öfver hafvet (Firnlinien), i nordligare trakter na- 

 turligtvis vida lägre. Den öfvergår sedan lägre ned till e- 

 gentlig glaciéris, derigenom att de särskilda kornen blifva 

 större, ända till storleken af ett ägg^ och foga sig tillsamman 

 med bestämda ytor. Den torra, korniga snön förvandlar sig 

 sålunda dels genom uppsugning af det om dagen på ytan 

 smälta vattnet och dess frysni^ig om natten, dels genom kon- 

 densering af vatten från atmosferen till verkliga ismassor, 

 som befinna sig i en beständigt nedåtgående rörelse, hvilkens 

 hastighet beror af flere samverkande orsaker och ingalunda 

 blott af den underliggande markens sluttning. Ju lägre nedåt 

 den fortskridit, desto mer förena sig kornen med hvarandra, 

 desto mer sammanhängande, genomskinlig och blå blifver 

 densamma. Vi kunne förbigå de olika åsigter, som blifvit 

 uttalade om orsaken till dess framåtskridande, och åtnöja oss 

 med det bestämda faktum, att den fortgår äfven öfver ojemn 

 och bergig mark, skjutande sig långsamt fram med oemot- 

 ståndlig kraft, och rinnande vatten sipprar oupphörligt ige- 

 nom och under densamma. Lösa eller svagare fastsittande 

 delar af berget, som den råkar i sin väg, skjutas framför den, 

 ialla de ofvanpå, föras de fram på isens yta, i fall de icke 

 nedsjunka i de remnor, som här och der esomoftast uppstå, 

 och komma de under isen söndersmulas och söndermalas de 

 antingen till fint pulver eller mer och mindre afrundade bol- 

 lar, hvilket allt sedan skjutes nedåt och afsättes vid den ne- 

 dre, bortsmältande änd^an i form af höga vallar (s. k. morä- 

 ner). Men äfven på glaciérns sidor uppkomma dylika ge- 

 nom konflikten emellan bergen och isen, i det friktionsgru- 

 set och nedfallande stycken af berget der bilda långa vallar,' 

 som åtfölja glaciéren på dess färd. Dessa kallas sidomorä- 

 ner. Sammanstöta tvenne glaciérer, så kan såväl af deras 



