156 



marsolens hetta och för vinterkölden af ett omhölje af ge- 

 nomskinliga för jordens värmestrålning ogenomträngliga vat- 

 tendunster. Ifrån kusterna uppåt landet blefvo dessa egen- 

 domligheter småningom svagare, men vid något brantare kust- 

 sträckningar måste grannskapet emellan varma och kalla kli- 

 raater varit mycket närmare än nu för tiden. Floderna och 

 insjöarne, matade med vatten från is- och snöbergen, måste 

 likaledes erbjuda en märkbar kontrast emot de omgifvande 

 lågländerna och sålunda inom trånga gränsor samla betydliga 

 temperatur olikheter, erbjudande lämpliga bostäder åt orga- 

 nismer med de mest olika tenniska behof. — J)å isperioden 

 inträffade, förminskades alltmer denna milda zon genom snö- 

 gränsens fortfarande nedsänkning, ty ehuru värmemängden 

 på jordytan under denna tid var större än sedermera, så ma- 

 gasinerades dock vinterkölden i de stora snömassorne, hvilka 

 vid sin smältning absorberade sommarvärmen och förminska- 

 de sålunda för ' de landsträckor, som icke lågo långt under 

 snögränsen, så väl medel- som somraartemperaturen. Detta 

 kalla klimat motverkades till slut ej ens mer af hafvet, ty 

 den ända dit nedträngda glaciérisen bildade omkring kuster- 

 na en gördel af iskallt vatten, hvari många maritima organis- 

 mer, som nu mera finnas blott i de arktiska hafven, funno 

 en för dem afpassad temperatur. Den vanliga föreställnin-; 

 gen att isperioden var kall är alltså riktig, ehuru orsaken der- . 

 till var värme, icke köld. Denna paradox att köld uppkom- 

 mer af värme se vi ännu realiserad i vår tid af de s. k. is- 

 maskinerna (glaceberedningsapparater) hvilkas , isproduktion 

 är proportionell emot den värmemängd, som genom stenko- 

 lens förbränning frambringas. 



Såsom ett korollarium följer af denna hypotes att de 

 öfriga till vårt solsystem hörande himlakroppar antingen re- 

 dan hafva passerat en* sådan period, eller ock att den fram- 

 deles förestår dem. Med undantag af polarisen pä Mars och 

 molnen på Jupiter hafve vi likväl oss ingenting bekant om 

 deras termiska eller meteorologiska förhållanden eller deras 

 ytas fysiska beskaffenhet. Deremot anser författaren sig på 

 månens yta, hvilken han sorgfälligt under mer än ,ett år ob- 



