Om de nyaste uppfinningarne inom telegrafin. — 
Af L. LINDELÖF. V 
(Meddeladt den 18 April 1864.) 
Inom den elektriska telegrafins område hafva under de 
sednaste åren tvenne vigtiga uppfinningar blifvit gjorda, som 
synas egnade att bereda en ny och lysande framtid åt telegrafe- 
ringskonsten och måhända småningom uttränga det hittills be- 
gagnade MorsE'ska systemet — jag menar CASELLIS pantelegraf 
samt BONELLIS lypotelegraf. Em kort beskrifning af dessa upp- 
finningar, hvilkas vigt och betydelse man allt mera begynt upp- 
skatta i Frankrike och England, skall måhända äfven här icke 
sakna intresse. 
Tanken att på telegrafisk väg meddela afbildningar af gifna 
föremål är så naturlig, att den visserligen framställt sig för 
mången allt sedan den elektriska telegrafens uppkomst; men dess 
utförande har mött betydliga svårigheter, hvilka det först nyli- 
gen lyckats en italiensk naturforskare abbé CASELLI att full- 
ständigt öfvervinna. Genom hans såkallade pantelegraf, af hvars 
prestationer jag förliden höst hade äran förevisa några prof, (se 
planchen) är man nu verkeligen i stånd att från Paris till Lyon 
eller Marseille öfversända en trogen afbildning af en teckning, 
ett portrait eller en skrift och det på vida kortare tid än den 
skickligaste tecknare eller kalligraf skulle behöfva för att kopiera 
dem. Tillgången dervid är i korthet följande. 
Depeschen, som är skrifven eller tecknad med vanligt bläck 
på metalliseradt papper, utbredes på en horisontel, något kon- 
vex yta, öfver hvilken en metall-nål rör sig fram och tillbaka 
från höger till venster och från venster till höger, flyttande sig 
hvarje gång litet nedåt, så att den efterhand i parallela linier 
kommer att öfverfara papprets hela yta och derunder nödvän- 
digt berör hvarje punkt af depeschen. På ankomst-stationen be- 
finner sig en annan dylik nål, som på samma tid och med samma 
regelbundenhet öfverfar en lika stor yta af ett papper, som är 
