73 
emellertid genom mångfaldiga tjensteåligganden ur stånd satt 
att egna en betydligare del af sin tid åt vetenskapliga under- 
sökningar, och ehuru forskning inom vetandets område onekligen 
är den ärofullaste sidan af deras befattning, se sig flere icke 
ens i tillfälle att kunna uppoffra ferierna för ifrågavarande ända- 
mål. För öfrigt är finska Vetenskaps-Societeten icke den enda 
institution i vårt folktoma land, som tager en litterär verksam- 
het i anspråk. 
I förhållande till de få arbetskrafter Vetenskaps-Societeten 
i sjelfva verket kan påräkna, har hon under det förflutna året 
fått vidkännas en ganska smärtsam förlust, hvars omnämnande 
likväl icke är egnadt att ingå 1 sekreterarens årsberättelse. So- 
cieteten har nemligen på sätt och vis förlorat en af sina verk- 
sammaste och genom sjelfständiga forskningar mest framstående 
medlemmar, professoren NYLANDER, som bortflyttat till annat 
land. Vi våga likväl hoppas, att han icke alldeles skall draga 
sin hand från Societetens intressen. 
Med allt detta kan man dock göra finska Vetenskaps- 
Societeten den i sjelfva verket ganska ärofulla beskyllningen att 
hafva. verkat och arbetat t. o. m. utöfver sina tillgångar. De 
medel Societeten årligen uppbär af samhället hafva nemligen 
under sednare tider ända till den grad varit otillräckliga att 
betäcka tryckningskostnaderna för Societetens förhandlingar, att 
hon sett sig nödsakad att ställa sig i en betydlig skuld, och då 
Societetens afhandlingar framdeles skola publiceras, kan fråga 
endast derom uppstå, om man är i stånd att finna någon som 
riskerar trycka dem — på kredit. Det menliga inflytande ett 
sådant förhållande skall utöfva på Societetens verksamhet be- 
höfver jag ej utmåla. Hvem har likväl i vårt land ej mången 
gång varit i tillfälle att höra stora talare med granna ord för 
begärligt lyssnande åhörare framhålla, att det ringa finska fol- 
kets framtida betydelse inom nationernas krets ingalunda kan 
grundas på vunna segrar på stridsfältet, men att det är inom 
andens område, på vetenskapernas vädjobana, der äfven detta 
fåtaliga folk vid polens rand kan skörda lagrar i jembredd med 
sina af blidare yttre naturförhållanden gynnade medbröder. Så- 
dana smickrande tal och skålar helsas visserligen alltid med för- 
