i 
Finska Vetenskapssocietetens Årsberättelse, 
afgifven den 29 April 1864. 
Svårligen skall någon, som med billighet vill bedömma de 
förhållanden, af hvilka finska vetenskapssocietetens verksamhet 
är beroende, finna det oväntadt, om i den redogörelse för dess 
arbeten, som årligen afgifves, ej några mera framstående åtgär- 
der till vetenskapernas befrämjande kunna, såsom af societeten 
vidtagna, omtalas och tillbörligen framhållas. Frukterna af so- 
cietetens bemödanden måste stå i direkt förhållande till de kraf- 
ter och hjelpmedel, hvaröfver hon eger att-förfoga och dessa 
äro, såsom man känner, i hög grad begränsade. Det är icke 
finska vetenskapssocieteten förunnadt att i likhet med så många 
andra vetenskapliga samfund ega en arbetspersonal, som ute- 
slutande kunde egna sig åt vetenskaplig forskning och lärdt 
författareskap; lika litet eger hon sådana materiella tillgångar, 
som skuile erfordras för att inleda och verksamt understödja 
större vetenskapliga företag samt uppmuntrande och manande 
inverka på den vetenskapliga forskningslusten. Hon kan ej ut- 
sända forskare och lärda expeditioner, hvarken till närmare eller 
fjermare trakter, hon kan ej genom prisbelöningar skänka bifall 
och erkännande åt ett förtjenstfullt författareskap, ej förlägga 
dyrbara litterära arbeten, ej anlägga vetenskapliga samlingar, 
hvilka ej blott såsom kraftiga väckelser anslå sinnet, men der- 
jemte äfven afgifva det yppersta material, den säkraste ledning 
vid vetenskapliga frågors behandling och utredning. Finska 
vetenskapssocieteten skulle skatta sig lycklig, om hon utan att 
störas af ekonomiska hinder kunde för allmänheten och den lärda 
verlden utan afbrott framlägga de bidrag till vetenskapernas be- 
främjande, hon inom sin närmaste verkningskrets lyckats ihop- 
samla. 
Under det år, som med denna dag går till ända, har So- 
cieteten haft den tillfredsställelsen att ej blott kunna från trycket 
utgifva en mängd förut till henne öfverlemnade och vid dess 
