59 
elefanten i detta afseende som ett exempel, hvilken anses lång- 
sammast föröka sig bland alla djurarter. Han beräknar nemli- 
gen att en elefant, som uppnår en ålder af 90 år, under denna 
tid skulle framföda endast 3 par ungar, och likväl skulle af ett 
enda par inom 500 år femton millioner elefanter kunna uppstå. 
Om således en individ, t. ex. af en djurart, i något afseende 
äger ett företräde framför sina samslägtingar, hvarigenom det 
lättare kan betrygga sin tillvaro, såsom t. ex. mera utbildade 
tänder hos ett rofdjur, så äger detsamma naturligtvis bland alla 
den största möjligheten för sitt fortbestånd, och gäller detta 
äfven dess afkomlingar, då man förutsätter, att en stor del, om 
ej de flesta individuella egenheter äro ärftliga. För dessa af- 
komlingar gäller återigen samma lag och härigenom skulle så- 
ledes nödvändigtvis en utbildning i en för artens fortbestånd 
gynsam riktning framkallas. För att ytterligare förtydliga detta 
förhållande, vill jag citera ett par af författaren anförda exem- 
pel. Om en enskild varg genom en medfödd obetydlig egenhet 
i lefnadsvana eller i kroppsbyggnad på något sätt blifvit gynnad 
af naturen, så har demna den största utsigten att fortbestå och 
efterlemna det största antal afkomlingar. En del af ungarna 
åtminstone skola troligen ärfva dess lefnadsvana eller dess egen- 
domlighet i kroppsbyggnaden och härigenom kan, ihändelse en 
utbildning i denna riktning oftare inträffar, en ny varietet upp- 
komma, hvilken antingen ersätter den ursprungliga stamformen 
eller fortbestår tillsammans med den. — Af naturen nödgas 
vargar, som bebo t. ex. bergstrakter, jaga efter ett annat slag 
af byte, än de som bebo ett låg- eller ett flaktland, och häri- 
genom uppkomma småningom, då naturen mest gynnar fort- 
komsten af dem, som äro lämpligast organiserade för endera 
lefnadssättet, tvenne varieteter, och författaren anför äfven PIERrR- 
CES uppgift att i Catskill-bergen i de Förenta-staterna verkeli- 
gen förekomma tvenne varieteter af vargen, af hvilka den ena 
har mera vindthundens lätta form och jagar hjortar; den andra 
deremot, som är tyngre byggd och har kortare fötter, angriper 
vanligen fårhjordar. Sådana varieteter kunna enligt DARWINS 
åsigt emellertid genom ett fortgående urval slutligen omgestaltas 
till skilda arter o. 8. v. 
